Обаче както много често виждаме напоследък, така нареченият единен глас, с който Европа следва да подхожда към многостранните въпроси, често пъти е в ущърб на собствените прерогативи и самостоятелност при вземане на решения от държавите-членки.
Totuși, după cum am observat de prea multe ori în ultimul timp, așa-zisa voce unică cu care Europa ar trebui să abordeze aspectele multilaterale este, adesea, în detrimentul prerogativelor și a autonomiei de decizie ale statelor membre.