Постоянното удължаване на забраната за полети в Европа на всеки шест до осем часа означаваше, че пътниците не могат да планират пътуването си чрез други средства, а самите авиокомпании бяха държани в очакване на някакъв напредък.
Prelungirea constantă, la fiecare șase sau opt ore, a duratei de timp în care spațiul aerian european era închis a însemnat că pasagerii nu își puteau planifica călătoriile în alt mod și chiar și companiile aeriene au fost ținute în așteptare.