Как може Европейският съюз да постигне успех при създаването на опростени и хармонизирани процедури за граждани на държави извън него, когато определени държави-членки предпочитат да не следват този общ подход?
Cum poate reuși Uniunea Europeană să stabilească proceduri simplificate și armonizate pentru resortisanții țărilor terțe, când anumite state membre preferă să nu urmeze această abordare comună?