Не само че съществуваше възможност да станем свидетели на опасно развитие на нова борба за области на влияние или на пряко господство на едната страна над другата, но и държавите, изолирани от Запада, най-вероятно щяха да се превърнат в поле за действие на различни националисти и популисти и на въоръжените им милиции, а може би дори в регион на опасни местни конфликти, които крият още по-големи рискове поради факта, че, по добре известни причини, след Втората световна война не беше проведена истинска мирна конференция, която можеше да уреди следвоенните взаимоотношения в Европа по един обвързващ, точен и траен начин.
Nu numai că am fi fost martorii evoluţiei periculoase a unei noi încleştări pentru sfere de influenţă sau pentru dominare directă a uneia dintre tabere de către cealaltă însă, de asemenea, statele excluse de Vest ar fi devenit un teren de joacă pentru diverşi naţionalişti şi populişti şi miliţiile armate ale acestora şi posibil chiar o regiune cu conflicte locale periculoase, cu atât mai periculoase din cauza faptului că, din motive bine cunoscute, al Doilea Război Mondial nu a fost urmat de o adevărată conferinţă pentru pace care ar fi putut stabili relaţiile europene post-belice într-un mod obligatoriu, exact şi durabil.