(FR) Г-жо председател, госпожи и господа, във връзка със Световния ден за борба срещу смъртното наказание, който се провежда за осми път, с вълнение мисля за всички тези, които смъртта не пощади - за 200 000 невинни неродени деца, които Франция губи всяка година; за Наташа Мужел - 29-годишната жена, която беше убита преди няколко седмици, прободена с отвертка от рецидивист; за четиригодишното дете, чието гърло беше прерязано преди няколко дни близо до дома ми в Мейзиьо; за възрастния мъж, наръган с нож в Рокбрюн през януари от мъж, срещу когото вече е било повдигано съдебно преследване за нападения с нож; за 600-700 невинни граждани, които всяка година стават жертва на убийство във Франция и колко още хиляди други хора в Европа и в света; за Мари-Кристин Одо, Нели Кремел, Ан-Лорен Шмид и много други като тях, чиято единствена вина е била, че един ден са се оказали на пътя на един престъпник, който е бил освободен от закона, след като е извършил ужасно престъпление; за жертвите на всички убийци като Дютру, Еврар и Фурнире, чийто живот, ако не е изгубен, е окончателно разбит; за всички убити в Лондон, Мадрид и другаде - жертви на слепия тероризъм.
(FR) Doamnă preşedintă, dragi colegi, cu ocazia celei de-a opta ediţii a zilei mondiale împotriva pedepsei cu moartea, aş avea un gând emoţionant pentru cei care nu au fost cruţaţi: pentru cei 200 000 de copii nenăscuţi inocenţi de care scăpăm în fiecare an în Franţa; pentru Natasha Mougel, această tânără femeie de 29 de ani asasinată în urmă cu câteva săptămâni, înjunghiată cu o şurubelniţă de un recidivist; pentru copilul de patru ani căruia i s-a tăiat gâtul în urmă cu câteva zile în apropierea casei mele din Meyzieu; pentru domnul în vârstă înjunghiat în Roquebrune în ianuarie de un bărbat care fusese deja judecat pentru atacuri cu cuţitul; pentru cei şase până la şapte sute de oameni nevinovaţi ucişi în fiecare an în Franţa şi pentru numeroasele mii de alte persoane din Europa şi din lumea întreagă; pentru Marie-Christine Hodeau, Nelly Cremel, Anne Lorraine Schmitt şi multe altele ca ele, a căror singură crimă a fost că într-o zi au tăiat calea unui criminal eliberat de justiţie după ce a comis o primă crimă odioasă; pentru victimele unor Dutroux, Evrard şi Fourniret, ale căror vieţi au fost distruse pentru totdeauna, dacă nu pierdute; pentru cei care au fost ucişi la Londra, Madrid şi oriunde în altă parte, victime ale terorismului orb.