Това, което стана ясно миналата година, беше, че държавите-членки и ЕС като цяло нямаха план за действие в случай на подобна ситуация, използваните данни бяха непълни, метеоролозите не можаха или всъщност не искаха да помогнат и всеки усъвършенстваше изкуството да обвинява някой друг и възприемаше по-скоро политика на бягство от риска, отколкото на управление на риска.
Ceea ce a devenit clar anul trecut a fost faptul că statele membre și UE în ansamblu nu au avut niciun plan pentru o astfel de eventualitate, datele utilizate au fost incomplete, meteorologii nu au putut sau chiar nu au vrut să ajute, iar toată lumea a perfectat arta de a da vina pe altcineva și a adoptat o politică de aversiune față de risc, în locul unei politici de gestionare a riscurilor.