Можем ли да бъдем сигурни, че поколение от деца, които прекарват повече време с непознати, отколкото със собствените си родители, един ден ще бъдат също толкова склонни да поемат отговорност за старите, болните и хората с увреждания, колкото сме ние днес?
Putem fi siguri că o generaţie de copii care îşi petrece mai mult timp cu străinii decât cu proprii părinţi va fi într-o zi la fel de dornică să îşi asume responsabilitatea pentru bătrâni, suferinzi şi persoanele cu handicap precum suntem noi în prezent?