Оттогава бяха приети Единният европейски акт, с който Европейският парламент излезе от бебешката възраст и влезе в детската, Договорът от Маастрихт, с който влязохме в пубертета, Договорите от Ница и Амстердам, с които пораснахме, и сега Договорът от Лисабон, който според мен дава на Парламента пълните права на възрастен парламент, сравним с всяка друга демократична институция в Европейския съюз.
De atunci, avem Actul Unic European, care a făcut ca Parlamentul European să treacă de la stadiul de bebeluş la stadiul de copil, Tratatul de la Maastricht care ne-a dus prin pubertate, tratatele de la Nisa şi Amsterdam, care ne-au făcut adulţi, şi acum, Tratatul de la Lisabona, despre care consider că oferă acestui Parlament drepturile depline ale unui Parlament adult, comparabil cu orice instituţie democratică din Uniunea Europeană.