Очевидно противоречие е да се споменават критериите от Копенхаген, да се споменава друг тип законодателство и в същото време - когато може би няма интерес или, да кажем, не сме достатъчно смели - да се крием зад липсата правомощия с цел, представете си, да нямаме напредък при закрилата на малцинствата, защото ние, в крайна сметка сме изправени пред една вечна дилема.
Există o contradicţie evidentă între a menţiona criteriile de la Copenhaga, a menţiona un alt tip de legislaţie şi, în acelaşi timp - când, probabil, nu există interes sau când, probabil, unii nu au suficient curaj - a ne ascunde în spatele lipsei de competenţă pentru a nu face progrese, să spunem, în direcţia protejării grupurilor minoritare, deoarece, de fapt, ne confruntăm cu o dilemă eternă.