Европейският банков орган, разбира се, в момента се намира между чука и наковалнята: допускането публично, че рискът от обезценка съществува, може да увеличи неимоверно много реалния риск, а отричането му би било направо безотговорно за регулатора.
Bineînțeles, Autoritatea bancară europeană este prinsă între ciocan și nicovală. admițând în mod public că există riscul unei reduceri a valorii poate perpetua riscul apariției acesteia, dar tăgăduind că acesta există ar fi pur și simplu un lucru iresponsabil pentru o autoritate de reglementare.