Ето защо Китайската народна република и нейното правителство трябва да приемат, че разискването на правата на човека, като например свободата на сдружаване, правото на независим печат, религиозните свободи и правата на културните малцинства, в Тибет и в други части на Китай не представлява недопустима намеса.
Republica Populară Chineză şi guvernul său trebuie deci să recunoască faptul că discuţia legată de drepturilor omului, cum ar fi libertatea de întrunire, libertatea unei prese independente, libertatea religioasă şi drepturile minorităţilor culturale în Tibet şi în alte părţi ale Chinei, nu constituie imixtiune de neacceptat.