Работата не бива да приключва със секторни инструменти: един за сферата на защита на потребителите, друг за сферата на антитръстовото право, трети за капиталовия пазар, може би още един за околната среда, а защо не и още един за социалните въпроси, всички противоречащи си взаимно, всички навлизащи в правните системи на държавите-членки и в края на краищата водещи до правна бъркотия, която вече не може да бъде овладяна от нито един практикуващ адвокат.
Nu trebuie să se ajungă la instrumente sectoriale: unul pentru protecţia consumatorilor, unul pentru legislaţia antitrust, altul pentru piaţa de capital, poate altul pentru mediu, poate altul pentru afaceri sociale; toate se vor contrazice, toate vor încălca sistemele legale ale statelor membre şi, într-un final, vor produce confuzii juridice insurmontabile.