Твърденията, че общата политика за отбрана - приемана вече за даденост - и това, което се нарича стратегическа автономия на ЕС, изискват интегрирани въоръжени сили на Европа, и изисквания за автономен и самостоятелен оперативен щаб на ЕС - наред с искания за равнопоставеност с НАТО - не оставят никакво съмнение, че според нашата обща външна политика и политика на сигурност онези, които тласкат европейския проект, искат не само политическа власт, но и военна власт, като всичко това трябва да стане чрез намаляване на властта, правата и независимостта на държавите-членки.
Afirmaţiile conform cărora o politică de apărare comună - acum considerată un fapt - şi ceea ce poartă denumirea de autonomie strategică a UE necesită o forţă armată europeană integrată, precum şi existenţa unui sediu operaţional autonom şi permanent al UE - şi, simultan, un comportament echivalent al NATO - nu ne lasă să ne îndoim că, în baza unei politici externe şi de securitate comune, cei care stimulează proiectul european nu solicită doar putere politică, ci şi putere militară, care se va crea în urma diminuării puterilor, drepturilor şi independenţei statelor membre.