Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Totuşi, trebuie să-mi exprim satisfacţia cu privire la faptul că sistemul de codecizie a fost extins şi a devenit sistemul legislativ obişnuit, că imigraţia este înţeleasă ca fiind o problemă europeană - şi sper că acesta este modul în care o interpretează Comisia şi Consiliul - şi nu o problemă a statelor membre individuale care acţionează în solidaritate unele cu altele, că viziunea asupra cooperării cu parlamentele naţionale nu le vede pe acestea ca fiind nişte gardieni care stabilesc limite, ci mai degrabă nişte colaboratori eficace în cadrul procesului legislativ şi, în cele din urmă, că există acea referire la drepturile omului care este extrem de importantă şi care reprezintă spiritul Uniunii Europene.