Ясното разграничение между правото на свободно движение и принципа на недискриминация, от една страна, и ценността на семейството като естествена общност, основаваща се на брака, от друга страна, доведе до формулирането на параграфа, който потвърждава независимостта на отделните държави в областта на семейното право и забраната на дискриминацията срещу всяко човешко същество.
Distincţia clară dintre dreptul la liberă circulaţie şi principiul nediscriminării, pe de o parte, şi valoarea familiei ca o societate naturală bazată pe căsătorie, pe de altă parte, a condus la formularea paragrafului care susţine independenţa statelor în ceea ce priveşte legislaţia familiei şi interzicerea discriminării oricărei fiinţe umane.