Без такъв съюз, винаги ще изпитваме инстинктивната потребност - а знаем, че във време на криза е по-лесно да се прибегне до националистическа и популистка реторика - да представяме като отговорност на Брюксел, както понякога се казва, или може би и на Страсбург, това, което е, откровено казано, национална отговорност.
Fără această alianţă vom avea întotdeauna această nevoie instinctivă - iar, în timpuri de criză, ştim că este mai uşor să apelăm la retorica naţionalistă şi populistă - de a plasa sub responsabilitatea Bruxelles-ului, după cum se spune uneori, sau poate şi sub responsabilitatea Strasbourg-ului, ceea ce este în mod corect o responsabilitate naţională.