Това означава, че законодателството на ЕС не се прилага за въпроси, отнасящи се до обществената сигурност, отбраната, държавната сигурност или привеждането в действие на наказателното право, а освен това, съгласно принципа на субсидиарност, държавите-членки имат възможност да вземат мерки, които биха могли да ограничат правото на дадено лице на неприкосновеност в съответствие с техните собствени правила и с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
Cu alte cuvinte, legislația europeană nu este aplicabilă chestiunilor ce privesc securitatea publică, apărarea, securitatea statală sau aplicarea legislației penale și, mai mult decât atât, în temeiul principiului subsidiarității, statele membre au posibilitatea de a lua măsuri de restricționare a dreptului la confidențialitate al individului, conform propriilor lor reguli și Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.