Структурните пречки - като слабото управление, междуправителствения метод в сравнение с общностния метод, процентните и количествени цели, аналогични на използваните в старите съветски петилетки, и програмните прогнози, за които няма гаранция, че някога ще бъдат постигнати - ми напомнят на всички преживени провали, от които лисабонският няма да бъде последният, без да осъзнаваме, че абсолютните ни приоритети трябва да бъдат създаването на работни места и справянето с безработицата.
Obstacolele structurale - precum o guvernanță slabă, metoda interguvernamentală în comparație cu metoda comunitară, obiectivele procentuale și numerice asemănătoare celor utilizate în cadrul planurilor pe cinci ani ale fostei Uniuni Sovietice și prevederea de programe care nu oferă nicio certitudine privind ducerea lor la îndeplinire - îmi amintesc de toate eșecurile pe care le-am îndurat, cel cu privire la Lisabona nefiind ultimul, fără a realiza că prioritățile noastre absolute ar trebui să fie crearea de locuri de muncă și soluționarea șomajului.