Как е възможно национални и европейски структури, в положението на криза в заетостта, в което се намираме, да продължават да използват обществени средства за субсидиране на многонационални дружества, които съкращават служителите си, въпреки че отбелязват печалба, и поставят интересите на акционерите си пред тези на служителите си?
Cum pot organele publice naționale și europene, având în vedere criza din domeniul ocupării forței de muncă cu care ne confruntăm, să folosească bani publici pentru a subvenționa multinaționale care concediază angajați în ciuda faptului că sunt pe profit, și care pun așadar interesele acționarilor deasupra intereselor angajaților lor?