Единственият възможен изход от правната стагнация, произтичаща от прехвърлянето на правомощията на държавите-членки към Съюза, е принципът, позволяващ двете групи споразумения да съществуват съвместно през един период на преход, за да могат държавите-членки да предоговорят наличните двустранни споразумения или в съответствие с инвестиционната политика на ЕС да завършат преговорите по подготвяни споразумения.
Singura modalitate posibilă de ieșire din stagnarea juridică generată de transferul competențelor statelor membre către Uniunea Europeană pare să fie un principiu care permite ambelor seturi de acorduri să coexiste pe o perioadă de tranziție, pentru ca statele membre să renegocieze acordurile bilaterale existente sau, în conformitate cu politica de investiții a UE, să finalizeze negocierile privind acordurile în curs de pregătire.