Всичко това говори за необходимостта от дълбока промяна в ОСП, която да гарантира продоволствената сигурност и самоосигуряване, като даде приоритет на необходимостта държавите и регионите да развият производството за посрещане на нуждите си, като в същото време подпомогне екологичната устойчивост и развитието на селските райони; да насърчи едно по-разнообразно производство и да предотврати намаляването му, като в същото време признае специфичните особености на различните сектори и региони; да преодолее, чрез моделиране и ограничаване на помощта, сегашния дисбаланс между продуктите, производителите и държавите, и накрая, да предвиди механизми за намеса, които да гарантират справедливи цени за производството и да осигурят на земеделските стопани равнище на доходи, което да гарантира постоянно производство и редовно снабдяване с храни.
Toate acestea necesită o schimbare profundă a PAC care să garanteze securitatea alimentară şi suveranitatea, dând prioritate nevoii statelor şi regiunilor de a dezvolta producţia pentru a acoperi cerinţele, promovând, în acelaşi timp, sustenabilitatea ecologică şi dezvoltarea rurală, să promoveze producţia mai diversificată şi să prevină scăderea acesteia, prin recunoaşterea caracterului specific al diferitelor sectoare şi regiuni, să surclaseze, prim modelare şi plafonare, dezechilibrele actuale dintre produse, producători şi ţări şi, în final, să prevadă mecanisme de intervenţie pentru a asigura preţuri echitabile pentru producţie şi să ofere fermierilor un nivel al venitului care să garanteze continuitatea producţiei şi proviziile alimentare regulate.