И така имаме две възможности: или да сметнем, че с нашите кредити Гърция и Ирландия вече не представляват риск и че следва да им предоставяме заеми при лихва, която съответства на нулев риск, или поне на изключително ограничен риск; или пък че има риск от кредитно неизпълнение, а тогава гнойният мехур трябва да бъде пробит, дългът да бъде преструктуриран и да се сложи край на несигурността.
Prin urmare, există două posibilități: fie considerăm că, odată cu împrumuturile noastre, Grecia și Irlanda nu mai prezintă un risc și că ar trebui să le împrumutăm la o rată care corespunde unui risc zero sau, cel puțin, unui risc extrem de limitat, fie considerăm că există riscul de neplată.