След аварията в Чернобил (1986 г.), въпросът с радиоактивното замърсяване на околната среда придоби значение и обоснова приемането на трите регламента между 1987 и 1990 г., които определят максимално допустимите нива на замърсяване в случай на радиационно замърсяване или ядрена авария, тъй като въздействията са дълготрайни и много често могат да бъдат непреки (замърсяване на горите).
După catastrofa de la Cernobîl (1986), problema contaminării radioactive a căpătat o importanţă sporită, ceea ce a justificat adoptarea a trei regulamente, între 1987 şi 1990, de stabilire a nivelurilor maxime permise de contaminare în caz de urgenţă radiologică sau accident nuclear, întrucât aceste efecte sunt de lungă durată şi, de multe ori, pot fi indirecte (contaminarea zonelor forestiere).