Тя се основава на три правни акта, приложими спрямо държавите-членки, а именно Регламент (ЕО) № 539/2001 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, и тези, чиито граждани са освободени от това изискване; второ, визовият кодекс, обхващащ всички процедури и условия за издаване на шенгенски визи за краткосрочен престой; и накрая, Регламент (ЕО) № 1683/95 за определяне на единeн формат за визи.
Se bazează pe trei instrumente aplicabile statelor membre, şi anume Regulamentul (CE) nr. 539/2001 de stabilire a listei ţărilor terţe ai căror resortisanţi trebuie să deţină viză pentru trecerea frontierelor externe şi a listei ţărilor ai căror resortisanţi sunt exoneraţi de această obligaţie; în al doilea rând, codul vizelor care reglementează toate procedurile şi condiţiile pentru emiterea vizelor Schengen de scurtă şedere; şi, în cele din urmă, Regulamentul (CE) nr.