То отново поставя джентълменското споразумение, което датира от преди преките избори, че Парламентът и Съветът, като два клона на законодателната власт, поотделно запазват изцяло отговорност за собствения си бюджет, без да наблюдават взаимно своите бюджети и без да ги критикуват.
Acest lucru ridică din nou problema acestui acord tacit (gentlemen's agreement), care datează dinaintea alegerilor directe, prin care Parlamentul şi Consiliul, ca ramuri ale autorităţii legislative, sunt pe deplin responsabile de propriul buget intern, fără să critice sau să comenteze bugetul intern al celeilalte instituţii.