Оттук следва простият факт - и това наистина е разбираемо по отношение на про-имиграционните настроения - че запазването на суверенитета и собствените процедури в закона за предоставяне на убежище от всяка отделна държава-членка неизбежно води до несъразмерност в броя на одобрените молби за убежище, което се превръща в пречка за общата процедура на приемане на лица, търсещи убежище.
Prin urmare - ceea ce este de înţeles pentru aceste tipuri pro-imigrare - simplul fapt că fiecare stat membru încă are suveranitate şi propriile proceduri pentru legislaţia de acordare a azilului duce în mod inevitabil la disparităţi în acceptarea solicitărilor de azil, ceea ce este o barieră pentru acceptarea generală a solicitanţilor de azil.