Обединяването на функциите, свързани с различните политики и провеждането на различни процедури за вземане на решения, за да се постигне по-добра съгласуваност на външните дейности на Европейския съюз, без да се застрашава общностното естество на някои политики и в същото време да се обхване приносът на различните органи, чиято дейност е в областта на общата политика за сигурност и отбрана, не беше просто проблем на европейското законодателство или на административната наука, нито пък тест за силата на отношенията между институциите.
Aceea de a uni funcțiile asociate cu politici diferite și supuse unor proceduri diferite de luare a deciziilor pentru a conferi mai multă consecvență măsurilor externe ale Uniunii Europene fără a pune în pericol natura comunitară anumitor politici, însă acceptarea contribuțiilor organelor care funcționează în domeniul politicii de securitate și apărare comună nu a fost doar o problemă de drept european sau de știință a administrației sau un test al relațiilor de putere dintre instituții.