Въпреки това във всички случаи жилищната политика неизменно продължава да се формира като реакция на национални, регионални, и по-специално местни условия; или с други думи - това е класически случай на област на политиката, в която се прилага субсидиарността, в която не е необходимо наднационално регулиране и в която не съществува такова регулиране.
Napriek tejto skutočnosti je politika bývania v každom prípade stále reakciou na národné, regionálne a najmä miestne pomery; inými slovami, je to klasický príklad politickej oblasti, kde sa uplatňuje subsidiarita, kde neexistuje potreba nadnárodných právnych predpisov a kde takéto právne predpisy neexistujú.