Договорът от Лисабон влезе в сила в момент, когато предстоеше прекратяването на много двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, а същевременно не бяха установени преходни разпоредби, които да гарантират един общ подход към бъдещите споразумения в рамките на изключителната компетентност на Европейския съюз.
Lisabonská zmluva nadobudla platnosť v čase, keď sa mnohé bilaterálne investičné dohody s tretími krajinami končili a nezavádzali sa žiadne prechodné opatrenia na zabezpečenie plynulého prechodu k budúcim dohodám v rámci výlučnej právomoci Európskej únie.