Когато Европа се бави да стъпи на краката си и изглежда страхлива, слаба, и като че ли отдавна няма думата в исторически важното събитие на последното десетилетие, с което имам предвид въстанията в арабския свят, когато държавите-членки не могат да заемат единна позиция по критичната резолюция № 1973 на Съвета за сигурност на ООН относно Либия и когато Съюзът се колебае по отношение на Сирия, питам се дали може би въпросът вече не е получил отговор на практика.
Keďže Európa stále nemôže nájsť pevné základy a zdá sa, že je zbabelá, slabá a už dlho nemá žiaden hlas v historicky dôležitej udalosti posledného desaťročia, čím myslím povstania v arabskom svete, keďže členské štáty nedokážu zaujať jednotné stanovisko k zásadnej rezolúcii Bezpečnostnej rady OSN č. 1973 o Líbyi a keďže Únia váha v otázke Sýrie, uvažujem o tom, či už v praxi táto otázka nebola zodpovedaná.