Въпреки че Договорът от Лисабон значително разширява правомощията на Парламента и го определя като единствената институция, представляваща европейските граждани, разискването относно създаването на новата ЕСВД първо беше монополизирано от Комисията и от Съвета, които направиха всичко по силите си да я структурират в междуинституционални граници в противоречие с общностния метод.
Aj keď Lisabonská zmluva vo veľkej miere posilňuje právomoci Parlamentu a identifikuje ho ako jedinú inštitúciu zastupujúcu občanov Európy, rozpravu o novej ESVČ si najprv privlastnili Komisia a Rada, ktoré urobili maximum pre to, aby bola jej štruktúra tvorená podľa medzivládnych zásad a nie podľa metódy Spoločenstva.