Otázky týkající se rodinného práva naštěstí spadají do pravomocí členských států a je proto naprosto nelegitimním a nestoudným útokem proti zásadě subsidiarity, když se je Parlament snaží donutit ke společnému chápání těchto otázek prosazováním radikálních pořadů jednání.
Din fericire, temele referitoare la dreptul familiei intră în competenţa statelor membre şi, prin urmare, o încercare a Parlamentului de a constrânge statele membre în sensul unei înţelegeri unitare a acestor teme prin promovarea unor agende radicale reprezintă o acţiune absolut ilegitimă şi un atac vădit asupra principiului subsidiarităţii.