Přesto však, když pomyslím na generaci mé babičky, která musela po svatbě přestat pracovat a neměla naprosto žádné příležitosti ke vzdělání, a na generaci mé matky, která velmi těžce bojovala za to, aby mohla rozhodovat o svém těle, a vidím, jak daleko jsme se za jedno století dostali, uvědomuji si, že změna je možná.
Şi apoi, mă gândesc la generaţia bunicii mele, care a trebuit să înceteze munca atunci când s-a căsătorit şi care nu a beneficiat de nicio posibilitatea de educaţie, şi la generaţia mamei mele, care a luptat crâncen pentru a putea decide ce se întâmplă cu propriul ei corp, şi îmi dau seama câte am realizat într-un secol; văd că schimbările sunt, într-adevăr, posibile.