Hovořit o demokracii a rovnosti pohlaví v zemi, kde zvyky někdy hraničí s barbarstvím, je typické pro blaženou nevědomost ultra Evropanů, kteří se stále raději zapojují do mezinárodních problémů, než by řešili problémy Evropy.
A vorbi despre democraţie şi egalitatea între sexe într-o ţară în care tradiţiile se află, uneori, la graniţa cu barbarismul, este tipic ignoranţei binecuvântate a ultra-europenilor, care încă preferă mai degrabă să se implice în probleme internaţionale decât să abordeze problemele Europei.