Práva pacientů na mobilitu nemohou být záminkou pro to, aby některé členské státy se vyhýbaly investování do národního zdravotnictví, a tím v podstatě donutily občany ke zdravotní turistice, a ne k výběru.
Dreptul pacienţilor la mobilitate nu poate fi un pretext pentru ca anumite state membre să evite să investească în sistemele naţionale de sănătate, determinându-i pe cetăţeni să recurgă la turismul medical şi nu la cel din plăcere.