Stejně jako v jiných politováníhodných situacích výklad unijního práva opět podle všeho upřednostňuje svobodu hospodářské soutěže před všemi dalšími sociálními a ekonomickými pravidly, dokonce i tam, kde existují dvoustranné dohody s členskými státy.
Din nou, ca și în celelalte situații regretabile, interpretarea dreptului comunitar pare să acorde prioritate libertății de concurență asupra tuturor preceptelor sociale și economice, chiar și acolo unde există acorduri între statele membre.