Má druhá otázka je následující: nedomníváte se, že psychologie obležené pevnosti, která byla v minulosti v Izraeli hnací silou zahraniční politiky, je nyní podstatně méně ospravedlnitelná, protože hrozba představovaná těmi, kteří se stávají demokratickými režimy, je mnohem menší, a také protože demokracie nechodí do války proti sobě navzájem?
A doua întrebare: nu credeți că psihologia de cetate asediată, care în trecut constituia forța motrice a politicii externe a Israelului, nu-și prea mai găsește justificarea în prezent, deoarece amenințarea presupusă de regimurile care devin democratice este mult mai redusă, iar democrațiile nu duc războaie una împotriva celeilalte?