Doposud se tvorba bohatství a blahobytu měřily převážně podle spotřeby, což nemotivovalo průmysl, aby věnoval pozornost skutečné hodnotě používaných surovin, i když je jejich cena nízká, nebo skutečné ceně za vyprodukovaný odpad.
Până în prezent, crearea bogăţiei şi măsurarea bunăstării s-au bazat, în mare măsură, pe consum, industria fiind astfel încurajată să nu acorde prea multă atenţie valorii reale a materiilor prime utilizate, chiar dacă preţul acestora este scăzut, sau costului real al deşeurilor produse.