Tibeťané mají přinejmenším právo nadále být a cítit se národem, a za tímto účelem musí mít možnost pěstovat své vlastní tradice, historii a jazyk: stručně řečeno, ponechat si svou vlastní identitu, jejíž podstatnou část tvoří identita jazyková.
Tibetanii au, cel puțin, dreptul să continue să fie și să se simtă ca un popor, iar pentru a face acest lucru, trebuie să fie liberi să-și cultive propriile lor tradiții, istoria și limba: pe scurt, să-și păstreze propria identitate, a cărei parte integrantă o constituie identitatea lingvistică.