Když jsme museli přesvědčovat evropské občany, aby přijali Lisabonskou smlouvu, což znamenalo převedení nebývalého množství pravomocí cizincům v Bruselu, dostalo se nám slibu, že přinejmenším jedna věc nemůže nastat, a sice ta, že nikdy nebudeme vzájemně odpovědni za své dluhy.
Atunci când a trebuit să convingem cetăţenii europeni să-şi dea girul pentru Tratatul de la Lisabona, care a condus la un transfer de putere fără precedent către străinii de la Bruxelles, ni s-a promis că cel puţin un lucru nu avea să se întâmple: nu aveam să fim niciodată responsabili pentru datoriile celorlalţi.