Toto usnesení však dále konstatuje, že epidemie cholery prokázala téměř naprostou bezmoc haitského státu vůči nemoci, které lze snadno předcházet a kterou lze snadno léčit, a limity systému mezinárodní pomoci v zemi, která využívá rozsáhlé humanitární činnosti (12 000 nevládních organizací); zdůrazňuje, že aktéři humanitární pomoci nesmějí a nemohou trvale řešit slabé stránky haitského státu či jej nahrazovat a že je naléhavě nutné konečně jednat v zájmu zajištění dlouhodobého rozvoje, zejména pokud jde o dostupnost zdravotní péče a pitné vody a obnovu měst.
Cu toate acestea, rezoluția ia, de asemenea, act de faptul că epidemia de holeră a evidențiat neputința aproape totală a statului haitian în fața unei boli ușor de prevenit și tratat, împreună cu limitările sistemului de ajutor internațional într-o țară care beneficiază de desfășurarea unui ajutor umanitar masiv (12 000 de ONG-uri); subliniază faptul că agențiile umanitare nu pot și nu trebuie să continue să compenseze pentru punctele slabe ale statului haitian sau să îi ia locul, și că trebuie întreprinse în cele din urmă acțiuni de urgență pentru a asigura dezvoltarea pe termen lung, în special, în ceea ce privește accesul la asistență medicală și apă potabilă și reînnoirea urbană.