To znamená, že musíme pracovat v rámci mezinárodního soukromého práva, a nikoliv ve věcném rámci rodinného práva, v němž se i nadále bude každý stát opírat o vlastní zákony.
Acest lucru înseamnă că trebuie să lucrăm în cadrul dreptului privat internațional și nu în cadrul material al dreptului familiei, în care fiecare stat va continua să aibă propria sa legislație.