Druhým je Německem, Belgií a Rakouskem provedená deportace Romů do Kosova, se kterým tyto země uzavřely dohodu o zpětném přebírání osob, a to i přesto, že UNHCR se ve svých pokynech ze dne 9. listopadu domnívá, cituji, že "Romové přebývající ve kterékoliv části Kosova jsou nadále vystaveni závažným omezením svobody pohybu a užívání základních lidských práv [...] a k dispozici jsou zprávy o výhružkách a fyzickém násilí páchaném vůči těmto skupinám obyvatel."
Al doilea exemplu priveşte deportarea de către Germania, Belgia şi Austria a romilor în Kosovo, cu care aceste ţări au încheiat acorduri de readmisie, deşi Înaltul Comisariat al ONU pentru Refugiaţi (ICNUR), în recomandările făcute la 9 noiembrie, consideră că, citez: "romii care locuiesc în orice parte din Kosovo se confruntă în continuare cu restricţii serioase privind libera circulaţie şi exercitarea drepturilor fundamentale ale omului [...] şi s-au semnalat cazuri de ameninţări şi violenţă fizică împotriva acestor comunităţi”.