Dovolávat se článku 122 Lisabonské smlouvy je tím nejširším výkladem právního předpisu, s jakým jsem se kdy setkal, a podle mého názoru je projevem určitého politického klamání, z čehož jasně plyne, že každý jednotlivý odstavec kteréhokoli článku každé smlouvy nemá ani cenu papíru, na němž je vytištěn.
Invocarea articolului 122 din Tratatul de la Lisabona este cea mai liberă interpretare a unei legislaţii la care am asistat vreodată şi, în opinia mea, dovedeşte un fel de înşelătorie politică ce demonstrează că fiecare alineat al fiecărui articol din fiecare tratat nici nu este demn de hârtia pe care a fost tipărit.