Čínská lidová republika a její vláda by proto měly uznat, že diskuse o lidských právech, jako je svoboda shromažďování, svoboda nezávislosti tisku, náboženská svoboda a práva kulturních menšin v Tibetu a v dalších částech Číny, není nepřípustným zasahováním.
Republica Populară Chineză şi guvernul său trebuie deci să recunoască faptul că discuţia legată de drepturilor omului, cum ar fi libertatea de întrunire, libertatea unei prese independente, libertatea religioasă şi drepturile minorităţilor culturale în Tibet şi în alte părţi ale Chinei, nu constituie imixtiune de neacceptat.