Všechny evropské země jsou na tom stejně v tom, že čelí rostoucí nezaměstnanosti, což samozřejmě není pouze sociální krize, ale představuje to rovněž další zátěž pro veřejné rozpočty členských států ve formě nákladů na sociální výdaje, sociální dávky, ve formě nižšího výběru daní a vyšších nákladů na vzdělávání.
Toate ţările europene împărtăşesc aceeaşi soartă, căci ne confruntăm cu toţii cu un nivel în creştere al şomajului, care, evident, nu reprezintă numai o criză socială, ci şi o povară în plus pentru buzunarul public al statelor membre, implicând creşterea costurilor legate de asigurările sociale, scăderea impozitelor şi extinderea formării.