Kodaň opravdu zmobilizovala více hlav států než Kjóto, ale také je více rozdělila, a v důsledku toho se proměnila ve scénář "každý sám za sebe", kde si každý stát může stanovit své cíle, a navíc na základě dobrovolnosti.
Într-adevăr, Conferinţa de la Copenhaga a mobilizat mai mulţi şefi de stat decât cea de la Kyoto, însă a creat, de asemenea, mai multe scindări şi, ca urmare, s-a transformat într-un scenariu individualist, în care fiecare stat şi-a stabilit obiectivele şi, în plus, a făcut acest lucru în mod voluntar.