Značný počet členských států má obrovský zájem na tom, aby byly schopny uzavírat dohody se třetími zeměmi v záležitostech rodinného práva, jako je opatrovnictví dětí, právo na styk dítěte s oběma rodiči a vyživovací povinnosti, což může vyplývat například ze specifických historických či sociálních vazeb s těmito zeměmi.
Multe din statele membre au un interes uriaş în a încheia acorduri cu ţări terţe, privind chestiuni de dreptul familiei, precum încredinţarea copiilor, dreptul de vizită şi obligaţia de întreţinere, datorită, de exemplu, unor legături istorice sau sociale specifice cu acele ţări.