Především, když je nám známo, že bylo postiženo 750 000 evropských cestujících, z nichž velký počet ještě zůstává trčet v různých koutech světa, a víme, že hospodářské ztráty rostou exponenciální řadou, jak si máme vysvětlit, že evropským ministrům dopravy trvalo ne jeden, ne dva, tři, čtyři, ale pět dní, než svolali zasedání, telekonferenci, aby koordinovali svou činnost a rozhodli se vytvořit diferencované zóny s různým dopravním režimem?
În primul rând, știind că 750 000 de pasageri europeni au fost afectați, un mare număr dintre aceștia fiind încă blocați în cele patru colțuri ale lumii, știind că pierderile economice cresc exponențial în timp, cum putem explica faptul că nu a durat o zi, nici două, nici trei sau patru, ci cinci zile pentru ca miniștrii transporturilor europeni să țină o ședință prin teleconferință în care să-și coordoneze acțiunile și să decidă crearea unor zone cu trafic diferențiat?