Nicméně zdravotní péče nemůže být považována za rovnocennou s jinými službami, které jsou poskytovány na vnitřním trhu, a občané, jako pacienti, nemohou být přirovnáváni k běžným spotřebitelům; právo na zdraví je realizováno v právu na získání léčby a péče.
Însă asistenţa medicală nu poate fi considerată ca fiind echivalentă oricărui alt serviciu oferit pe piaţa internă, iar cetăţenii, în calitate de pacienţi, nu pot fi comparaţi cu nişte consumatori obişnuiţi; dreptul la sănătate se realizează prin dreptul la tratament şi la asistenţă medicală, începând din ţara de origine.