Rovněž je cenné poznamenat, že náš soused, Rada Evropy, vytvořila k této problematice řadu mezinárodně závazných i nezávazných nástrojů, které všechny ukazují, že kyberprostor není bezprávným prostorem a že mají členské státy povinnost chránit individuální práva a svobody prostřednictvím svých právních předpisů, mimo jiné Úmluvu o kyberkriminalitě a její dodatkový protokol č. 3.
De asemenea, merită menţionat că vecinul nostru, Consiliul Europei, a dezvoltat o serie de instrumente internaţionale obligatorii şi neobligatorii din punct de vedere legal cu privire la aceste probleme, care demonstrează că spaţiul cibernetic nu este o zonă nereglementată şi că statele membre sunt obligate să protejeze drepturile şi libertăţile individuale prin legile naţionale, inter alia, prin Convenţia privind criminalitatea cibernetică şi Protocolul 3 adiţional la aceasta.