Pokud se vše v EU řídí nařízeními, například nejdelší přípustné platební termíny pro firmy, zdá se být na druhé straně zvláštní, že Komise není při jednáních se třetími stranami schopna pro tuto třetí stranu stanovit lhůtu, jež by umožnila splnit její vlastní lhůty.
Dat fiind faptul că totul se reglementează în UE, un exemplu fiind termenele limită de plată permise în cazul companiilor, este ciudat că, pe de altă parte, Comisia nu este capabilă să fixeze un termen limită pentru un terț în momentul consultării acestuia, astfel încât să își poată respecta ea însăși termenul stabilit.