Ovšem jakmile jednání o smlouvě dospěla ke konci a podařilo se prosadit větší míru integrace, byly zahájeny rozpravy o peněžních prostředcích a o rozpočtu a nadšení pro evropskou myšlenku nahradilo sobectví ve vztahu k evropským hodnotám a přání platit za prohloubení evropské integrace pokud možno co nejméně.
Cu toate acestea, când s-au încheiat negocierile privind tratatul și integrarea a fost îmbunătățită, au început discuțiile privind banii și bugetul și atunci a ieșit la iveală că în loc de euroentuziasm, era vorba de euroegoism și de o dorință de a plăti cât mai puțin posibil pentru această integrare europeană în creștere.