Jde o skutečnou proporcionalitu ve smyslu ústavního práva, zdůrazňuji, ve smyslu ústavního práva, protože nejde o to dospět k pouhému přesvědčení, že to či ono je přiměřené; je nutné fakticky dokázat, že určité opatření je nezbytné a vhodné a konečně, že je také přiměřené.
Este vorba despre o proporţionalitate reală din punct de vedere constituţional şi juridic, şi subliniez, din punct de vedere constituţional şi juridic, deoarece nu este vorba pur şi simplu despre a avea impresia că există proporţionalitate; avem nevoie de probe clare ale necesităţii pentru o măsură şi ale caracterului adecvat al unei măsuri şi, în fine, de proba proporţionalităţii în sine.