Umím si představit jen jedinou cestu, a to tu, že se konečně vzdáme a upřímně řekneme, že jsme tehdy měli udělat to či ono; uznáme své chyby, a zatímco kolem nás bude hořet Evropa, představíme vizi, podle níž budeme schopni přežít globalizaci.
Singurul mod în care îmi pot imagina acest lucru este dacă, în cele din urmă, cedăm și admitem că atunci ar fi trebuit să facem una sau alta; dacă ne recunoaștem greșelile și dacă, având în vedere că Europa se distruge în jurul nostru, oferim, în cele din urmă, o viziune prin care putem supraviețui globalizării.