Z toho vyplývá, že potřeba zajistit rovná práva, úplně stejně mezi jednotlivými členskými státy jako vůči druhu činnosti a typu sociálního zabezpečení, které dnes máme, je - a na tom trvám - prioritou, která jde nad rámec směrnice, již dnes máme přijmout.
Prin urmare, această nevoie de asigura drepturi egale, atât între statele membre, cât şi în privinţa tipului de activitate şi a tipului de schemă de securitate sociale este - şi insist asupra acestui aspect - o prioritate care se extinde dincolo de directiva pe care urmează să o adoptăm astăzi.