Chtěl bych však říci, že když jsem s nimi dnes hovořil a představil si, že nastoupili do autobusu v Rzeszově, městě v jihovýchodním Polsku, a aniž by museli zastavovat na jakýchkoli hranicích, přijeli do Štrasburku do svého Parlamentu, pomyslel jsem si, že nikdo z nás, kdo pamatujeme 4. červen, si neuměl představit tak šťastnou událost - dnes mladí Poláci, mladí Češi, Estonci a Litevci přijíždějí sem do svého Parlamentu.
Însă vreau să vă spun că, astăzi, când am vorbit cu ei şi am realizat că au luat autobuzul de la Rzeszów, un oraş din sub-estul Poloniei, şi că au ajuns aici, la Strasbourg, la Parlamentul lor, fără a trebui să se oprească la graniţe, m-am gândit că niciunul dintre cei care ne amintim de 4 iunie nu ne-am fi putut imagina atunci un eveniment aşa de fericit - astăzi, tinerii polonezi, cehi, estonieni şi lituanieni vin aici, la Parlamentul lor.