Jsme přesvědčeni, že nalezneme tuto duši v našich nejstarších celcích - v regionech -, kde spolu lidé navzájem komunikují se zvláštním přízvukem, specifickým dialektem nebo dokonce regionálním jazykem, kde má místní kuchyně svou specifickou chuť, kde se na trzích prodávají skutečně místní druhy ovoce a zeleniny, kde stále žijí konkrétní lidové písně, odkud pocházejí konkrétní pověsti a mýty: stručně řečeno, kde lidé mají pocit, že sem patří, kde se lidé cítí doma.
Considerăm că vom găsi acest suflet în cele mai vechi diviziuni ale noastre - regiunile -, acolo unde oamenii comunică între ei cu un accent specific, într-un anumit dialect sau într-o limbă regională, acolo unde bucătăria locală are un gust deosebit, unde în piaţă se vând fructe şi legume din zonă, unde încă există cântece populare, acolo de unde provin basmele şi legendele: pe scurt, acolo unde simţi că aparţii, acolo unde te simţi ca acasă.