Jednou ze zemí, o které jsme hovořili, byla Gruzie a bylo skutečně posilující slyšet, jak velký byl učiněn pokrok pro určitou skupinu osob bez jakéhokoliv hlasu - například pro děti se zdravotním postižením, a to jak duševním i fyzickým, pro mladé lidi - ale je zároveň hluboce deprimující, když se dozvídáme, že ti, kterých se to týká, věří, že je konflikt nyní poslal zpět o 10 let.
Una dintre ţările despre care am discutat a fost Georgia şi a fost foarte îmbucurător să aud cât de mare este progresul înregistrat în cazul unui anumit grup de persoane fără voce - copii cu deficienţe, atât intelectuale, cât şi fizice, precum şi tineri - dar şi foarte deprimant să aflăm că cei implicaţi cred că acţiunile lor au regresat cu 10 ani, din cauza conflictului.