Tato zásada nemá být uplatňována pouze s ohledem na přístup k zaměstnání, ale i ve vztahu ke zboží, zařízení a službám, jako je například bankovnictví, bydlení, vzdělání, doprava či zdravotní péče.
Acest lucru este valabil nu doar în ceea ce priveşte accesul la locurile de muncă, ci şi în legătură cu produse, echipamente şi servicii precum serviciile bancare, locuinţa, educaţia, transportul şi asistenţa sanitară, de exemplu.