Konkrétně hovoříme o svědectvích a zákonech proti rouhání z osmdesátých let, právních nástrojích, které v podstatě zakázaly křesťanství, neboť svědectví, které u soudu poskytne nemuslim, má jen poloviční hodnotu oproti svědectví, které poskytne muslim - a to jen v případě, kdy si soudce přeje vyslechnout svědectví křesťana!
Mai precis, este vorba despre mărturii și despre legile privind blasfemia din anii 1980, de instrumente juridice care au interzis în mod efectiv creștinătatea, dat fiind faptul că mărturia depusă în cadrul unui proces de o persoană care nu aparține religiei musulmane contează doar pe jumătate față de mărturia depusă de un musulman - și asta doar în cazul în care judecătorul binevoiește să audă mărturia unui creștin!