Celou zprávu jsme tedy opřeli o velice chybnou úmluvu, podle které je také stát jediným arbitrem nejlepších zájmů dítěte, spíše než rodina, a rodiče jsou v podstatě živitelé a hlídači, ale ne ti, kdo určují práva.
Astfel, întregul raport se bazează pe o convenţie cu foarte multe defecte, care pune de asemenea statul în poziţia să stabilească unilateral cele mai bune interese ale copiilor, spre deosebire de familie, care asigură hrana şi protecţia, dar nu este cea care determină drepturile.