Myšlenka, že můžeme ze zemí třetího světa dovážet celé rodiny jako náhradu za nenarozené evropské děti, je založena na zvláště škodlivém a zvráceném tvrzení, a sice že jsme produktem přírody a že kultury zemí třetího světa jsou jako kabát, který si může člověk svléknout ve vstupním přístavu a obléknout si evropský kulturní kabát, který se vydává jako dokumenty o trvalém pobytu a občanství.
Ideea că putem importa familii numeroase din lumea a treia ca substitut pentru copiii europeni nenăscuţi se bazează pe o presupunere greşită şi pernicioasă, şi anume că suntem produsele culturii şi că aceste culturi ale lumii a treia sunt precum mantalele, pot fi date jos la punctul de intrare şi înlocuite cu o manta culturală europeană care poate fi atribuită prin documentele de rezidenţă şi cetăţenie.