Reklama by však neměla být idealizována, neboť v ní dochází k nekalým praktikám, zamoření veřejného prostoru (např. ve formě reklamních billboardů) i soukromého prostoru (např. ve formě nevyžádané elektronické pošty), cílenému zaměřování se na zranitelné skupiny osob (jako jsou děti a příliš zadlužené osoby), vytváření potenciálních překážek bránících přístupu na vnitřní trh (v případech, kdy jsou nezbytné náklady na reklamu příliš vysoké) a narušování vnitřního trhu (nákupu zboží a služeb, které by si spotřebitelé běžně nekoupili).
Nu trebuie, însă, să fim idealiști: publicitatea poate implica și practici neloiale, poate invada spațiul public (prin afișele publicitare) și privat (prin e-mailuri nesolicitate), se poate adresa unor grupuri vulnerabile (copiii și persoanele cu multe datorii), poate crea bariere la pătrunderea pe piața internă (dacă investițiile sunt prea mari) și poate afecta piața internă (determinându-i pe consumatori să cumpere bunuri sau servicii pe care nu le-ar fi cumpărat în mod normal).-