Tímto usnesením Parlament jako celek konečně potvrzuje, že právo na potraviny je základním lidským právem, že je nepřijatelné, aby jedni vydělávali na hladovění druhých, že regulace je nutná pro zajištění cenové stability a že obchodní dohody musí zachovat malé rodinné farmy a právo na potraviny.
Cu această rezoluție, întreg Parlamentul recunoaște în sfârșit că dreptul la hrană este un drept umanitar de bază, că este inacceptabil ca foamea unora să fie exploatată în avantajul altora, că reglementarea este indispensabilă pentru a asigura stabilitatea prețurilor și că acordurile comerciale trebuie să apere micile exploatații agricole familiale și dreptul la hrană.