Pamatuji si krvavé skvrny na asfaltu, nářek hladovějících dětí, prázdný výraz desetileté dívky", když vyprávěla, jak museli s bratry a sestrami poprvé pohřbívat své mrtvé rodiče a pak jejich těla přesouvat do jiných hrobů, když se vojáci snažili odstranit důkazy masové vraždy ve vesnici nedaleko mého města.
Îmi amintesc petele de sânge de pe asfalt, plânsetul copiilor înfometaţi, expresia goală a unei fete de zece ani când a povestit cum ea, fraţii şi surorile ei au trebuit mai întâi să-şi îngroape părinţii şi apoi să le mute trupurile în alt mormânt când soldaţii au încercat să elimine dovezile uciderii în masă într-un sat de lângă oraşul meu.