Dokladem toho jsou na jedné straně nevýrazná opatření, která jsou důsledkem její vnější politiky, a na druhé straně zatvrzelý postoj některých zemí, které nostalgicky vzpomínají na koloniální éru, která se ovšem již nevrátí, a které stále chtějí věřit tomu, že své zájmy ochrání lépe, když budou jednat samy za sebe, a nejsou proto ochotny delegovat na evropské orgány jakoukoli pravomoc.
Acest fapt este dovedit, pe de o parte, de lipsa de vitalitate a acțiunilor politicii sale externe și, pe de altă parte, de încăpățânarea unor țări nostalgice după o perioadă colonială care nu se mai întoarce, care insistă să creadă că își protejează mai bine interesele acționând singure și nedelegând nicio competență autorității europene.