Její přednost spočívá v zohlednění skutečnosti, že pouze posmrtné dárcovství nestačí pokrýt potřebu orgánů, a proto stanoví kontrolní mechanismy a vodítka pro zajištění toho, že poskytování orgánů žijícími dárci bude prováděno korektně, s ohledem na ochranu dárce i příjemce, na dobrovolném a bezplatném základě.
Puterea sa constă în recunoaşterea faptului că donările post-mortem nu pot acoperi singure necesarul de organe şi, prin urmare, a stabilit verificări şi orientări în vederea asigurării faptului că donările de la donatorii vii se efectuează, că se efectuează într-o manieră corectă, protejând atât donatorul, cât şi primitorul şi asigurându-se că acestea se efectuează gratuit şi voluntar.