Projevuje se to různými způsoby, ať už v kontextu takzvané kulturní diplomacie, kde je kultura brána jako nástroj zahraniční politiky, nebo v rámci právě projednávaného vzniku označení kulturního dědictví Evropské unie, které by mělo slovy zpravodajky posílit důvěru občanů v Evropskou unii a její představitele a překlenout propast mezi Evropskou unií a jejími občany.
Acest lucru este exprimat în diverse moduri: fie în contextul așa-numitei diplomații culturale, în care cultura este privită ca un instrument pentru politica externă, fie în domeniul discutat în prezent al instituirii unei mărci a patrimoniului Uniunii Europene, astfel încât, cu cuvintele raportoarei, "să sporim credința europenilor în Uniunea Europeană și în conducătorii săi” și "să reducem distanța dintre Uniunea Europeană și cetățenii săi”.