Na jedné straně je to důkazem pokusu vyhnout se odpovědnosti za závažné důsledky neoliberální politiky a na druhé straně víření prachu, aby zastřel pohled na skutečnost, že se stále kráčí po cestách, které jsou až na několik málo drobných změn v podstatě stejné jako dříve.
Acest lucru este dovada, pe de o parte, a unei încercări de a evita responsabilitatea pentru consecinţele grave ale politicilor neoliberale şi, pe de altă parte, a prafului stârnit pentru a umbri imaginea căilor care sunt urmate, care sunt în punctele esenţiale aceleaşi ca înainte, cu câteva modificări minore.