Konkrétně se jedná o pět následujících okruhů, jejichž zavedení by mělo přispět k vyšší finanční stabilitě bankovního sektoru a ke snížení pravděpodobnosti další krize: kvalita kapitálu (posílení kvality kapitálu bank je nepochybně žádoucí), přísnější standardy likvidity (likviditní riziko se ukázalo jako významné během krize), proticyklická opatření (vytváření dodatečného kapitálu bank v dobrých časech by mělo zamezit nadměrnému růstu úvěrů a následnému vytváření cenových bublin, jako např. ve Španělsku), zavedení pákového poměru (tento nový ukazatel by měl přispět k větší stabilitě bank, nicméně by měl zahrnovat nejen účetní položky obsažené v bilanci banky, ale též i mimobilanční položky, jako jsou deriváty a podmíněné závazky banky) a v neposlední řadě i vznik centrální protistrany pro vypořádání mimoburzovních obchodů, a to zejména ve vztahu k vyšší transparentnosti v oblasti derivátů.
Mai concret, aceasta implică introducerea de măsuri care ar trebui să contribuie la creşterea stabilităţii financiare a sectorului bancar şi la reducerea probabilităţii unei noi crize, concentrându-se pe următoarele cinci domenii: calitatea capitalului (creşterea calităţii capitalului bancar este fără îndoială necesară), standarde de lichiditate mai stricte (riscul de lichiditate s-a dovedit a fi semnificativ în timpul crizei), măsurile contraciclice (crearea de capital bancar suplimentar în vremuri bune ar trebui să limiteze creşterea excesivă a creditelor şi crearea în consecinţă a bulelor preţurilor, cum s-a întâmplat în Spania), introducerea unei rate de îndatorare (acest indicator nou ar trebui să contribuie la creşterea stabilităţii băncilor, dar ar trebui să includă nu numai articolele financiare din bilanţul băncii, ci şi articole din afara bilanţului, precum instrumentele financiare derivate şi datoriile contingente ale băncii) şi, nu în ultimul rând, crearea unei contrapartide centrale pentru tranzacţiile extrabursiere, în special în raport cu creşterea transparenţei instrumentelor financiare derivate.