Některá ustanovení o ochraně soukromých investic v minulosti umožňovala, aby se přijetí některých sociálních či environmentálních právních předpisů považovalo za nepřímé vyvlastnění, v důsledku čehož vznikl nárok na náhradu škody.
În trecut, unele clauze privind protejarea investițiilor private au permis ca adoptarea, de către țări terțe, a legislației sociale sau ecologice să fie considerată ca fiind expropriere indirectă, rezultând în compensații.