Opouštíme myšlenku, že lidé stanovující právní předpisy se musí zbytku obyvatelstva zodpovídat prostřednictvím volebních uren, a vracíme se k přednovověké představě, že zákonodárci by měli skládat účty pouze svému stvořiteli nebo sobě samým.
Ne îndepărtăm de ideea că persoanele care adoptă legile trebuie să răspundă într-un fel prin urna de votare în faţa restului populaţiei şi revenim la ideea premodernă că legiuitorii trebuie să fie responsabili numai în faţa creatorului lor sau în faţa propriei persoane.