Díky tomu už nebude možné nadále tvrdit, že výrobek je například "vyroben v" určitém členském státě, kde bylo ve skutečnosti zhotoveno pouze 25 % výrobku - v současnosti musí být "vyrobeno v" této zemi přinejmenším 50 % výrobku.
Acest lucru înseamnă, de exemplu, că nu vom mai putea declara că un produs este "fabricat” într-un stat membru, când de fapt doar 25 % din el este produs acolo; astăzi, cel puţin 50 % dintr-un produs trebuie să fie fabricat în ţara indicată prin marcajul "made in”.