Pokaždé dojde ke katastrofě, my se tu v Parlamentu sejdeme a začneme lamentovat přirozeně o tom, že to, co se stalo, je tragédie, a pak uctíváme památku obětí.
De fiecare dată când are loc un dezastru, ne adunăm în această sală de şedinţe şi începem să ne lamentăm în cor, spunând că ceea ce se întâmplă este, evident, o tragedie şi ne plecăm capetele cu respect în faţa victimelor.