Jediným zdrojem naděje a optimismu je to, že tyto události mohou politikům a veřejnému mínění v celém světě ukázat pravou povahu íránského režimu, který je schopen činů velmi vzdálených od minimálních standardů moderního světa.
Singura sursă de optimism şi speranţă este ca aceste evenimente să îi facă pe politicienii şi pe opinia publică din întreaga lume să vadă care este adevăratul caracter al regimului iranian, care capabil de acţiuni aflate la o distanţă imensă faţă de standardele minime ale lumii moderne.