Narůstající a odůvodněná existenční úzkost většinové společnosti je živnou půdou pro nenávist k menšinám, pro diskriminační postoje, které podporují vyloučení a hledání obětního beránka.
Anxietatea existenţială crescândă şi justificată a majorităţii în societate constituie un sol fertil pentru ură împotriva minorităţilor, pentru o atitudine discriminatorie şi exclusivistă şi pentru găsirea ţapului ispăşitor.