Některé z našich členských států jsou však zřejmě neschopné přemýšlet mimo zaběhlý ekonomický rámec, v němž se sociální politika a politika životního prostředí považují za drahý luxus, jehož je třeba se vzdát jako omezování trhu.
Totuşi, este evident că unele dintre statele membre sunt incapabile să gândească în afara cadrului economic restrâns, care consideră că politicile sociale şi de mediu sunt un lux costisitor la care e bine să se renunţe, deoarece acţionează ca o restricţie pe piaţă.