То беше председателство на преход от един договор, Договора от Ница, който се оказа напълно непрактичен, към Договора от Лисабон, който е претоварен с очаквания, не всички от които според мен могат да бъдат изпълнени, тъй като Договорът от Лисабон не може да бъде край на институционалното развитие в Европа.
Tai buvo pirmininkavimas pereinant nuo Nicos sutarties, kuri pasitvirtino esanti visiškai neįgyvendinama, prie Lisabonos sutarties, su kuria siejame daugybę lūkesčių, iš kurių ne visi, mano nuomone, pasiteisins, nes Lisabonos sutartimi Europos institucinplėtra negali būti užbaigta.