Можем ли да продължаваме да се считаме за защитници на основните права, ако към лицата, търсещи убежище, които бягат от войни, се отнасяме по-лошо, отколкото към престъпници?
Ar galėtume toliau save laikyti pagrindinių teisių gynėjais, jeigu su prieglobsčio prašytojais, bėgančiais nuo karų, elgiamės blogiau nei elgtumėmės tada, jei jie būtų nusikaltėliai?