Законите на ЕС изискват също от държавите-членки да преценяват поотделно молбите за убежище и ако е необходима международна защита, те са длъжни съгласно правото на ЕС да се съобразят с това, както и с принципа за забрана на връщането (non-refoulement), в смисъл да не се връща лице в страна, ако има възможност това лице да бъде подложено на преследване или да му бъде сериозно навредено.
ES teisės aktuose taip pat reikalaujama, kad valstybės narės atskirai įvertintų prieglobsčio prašymą, ir, jei iškiltų tarptautinės apsaugos poreikis, remdamosi ES teisės aktais jos privalo gerbti tai ir taip pat negrąžinimo principą, t. y., negrąžinti asmens į šalį, jei tas asmuo patirtų persekiojimą arba didelę žalą.