Дълготрайният бунт е фактор за това жалко състояние на нещата, но такъв е и не съвсем демократичният статут на няколко последователни правителства на Филипините, като последното се счита от международните агенции като Съвета на ООН по правата на човека до голяма степен отговорно за демонстриране на очевидна безнаказаност на извънсъдебни екзекуции и насилствени изчезвания на стотици филипински граждани, чиито дейности са се считали, че са в разрез с официалната правителствена политика.
Ilgai trunkantis sukilimas šioje mažai džiugesio keliančioje istorijoje yra svarbus veiksnys, bet taip pat svarbu ir tai, kad viena po kitos ėjusios Filipinų vyriausybės nebuvo itin demokratiškos. Būtent pastarąjį faktą priežastimi laiko tarptautinės institucijos, tokios kaip JT Žmogaus teisių taryba, nes vyriausybės priverstinai pradangino ir be teismo įvykdegzekucijas šimtams Filipinų piliečių, kurių veikla neva prieštaravo oficialiai vyriausybės politikai.