Нека помислим за събитията в Будапеща през есента на 2006 г., когато хората, чиито най-основни свободи и права бяха потъпкани и които до ден днешен чакат истината и справедливостта, да не споменаваме и хората, принадлежащи към национални малцинства в новите-държави-членки, които дори и сега се сблъскват с горчивия опит от дискриминацията, засягаща правата им и възможностите пред тях.
Tik prisiminkime 2006 m. rudens įvykius Budapešte, kai iki šios dienos tiesos ir teisingumo nesulauktie, kurių pagrindinės laisvės ir žmogaus teisės buvo pamintos po kojomis, jau nekalbant apie tuos, kurie priklauso tautinėms mažumoms naujosiose valstybėse narėse ir net dabar patiria baisų diskriminavimą, veikiantį jų teises ir galimybes.