Още през втората половина на двадесети век, най-уважаваните икономисти, поддържащи теорията на растежа, бяха разбрали, че иновациите са една от главните променливи при допълване на намаляващите печалби.
Jau iki antrosios dvidešimto amžiaus pusės labiausiai gerbtini augimo ekonomistai suprato, kad naujovyra viena iš svarbiausių kintamųjų, darančių įtaką pelnui.