Различията в националните правни системи създават бюрократични бариери за предприятията, намаляват инвестициите, ограничават ефективността от мащаба и ползите от взаимодействието, като тези различия съществуват дори и в области, които вече са хармонизирани с директивите, но тези директиви се прилагат непоследователно в държавите-членки и следователно пречките за извършването на стопанска дейност в рамките на единния пазар продължават да съществуват.
Valstybių narių teisinių sistemų skirtumai įmonėms sukuria biurokratines kliūtis, lėtina investavimą ir riboja veiksmingumą ir sąveikos teikiamą naudą, bet šių skirtumų yra netgi tokiose srityse, kurios jau suderintos direktyvomis, bet valstybėse narėse įgyvendintos nenuosekliai, todėl tebesama kliūčių verslą plėtoti bendrojoje rinkoje.