Затова общата селскостопанска политика трябва да насърчава земеделските практики, които ограничават емисиите и/или подобряват фиксирането на въглерода, тъй като селското и горското стопанство са главните сектори на икономиката, в които е възможно улавянето на CO2, произведен от човешките дейности, неговото натрупване и складиране в почвата.
Todėl bendroji žemės ūkio politika privalo remti ūkininkavimo praktiką, kuria būtų ribojamas tešalų išmetimas ir (arba) gerinamas anglies dioksido įsisavinimas, nes žemės ūkis ir miškai yra pagrindiniai ekonomikos sektoriai, kuriuose dėl žmogaus veiklos susidarančios CO2 dujos gali būti surenkamos, saugomos, sandėliuojamos dirvožemyje.