Решението предвиждаше структурата да се основава на контактни точки, определени от Комисията и от държавите-членки, като тези контактни точки трябваше да включват най-малко един представител от националните органи, а останалите определени контактни точки могат да бъдат изследователи или университетски преподаватели, специализирани в тази област.
Sprendime numatyta, kad struktūra bus pagrįsta atstovais ryšiams, kuriuos skiria Komisija ir valstybės narės; tarp tokių atstovų ryšiams turėjo būti bent vienas nacionalinės valdžios institucijų atstovas, o kiti paskirti atstovai ryšiams galėjo būti tyrėjai ar universitetų akademikai, turintys tos srities specializaciją.