Не само испанските членове на Парламента, но и други от различни държави-членки, бяха първите, които поставиха под въпрос законността на засиленото сътрудничество като подходящ правен инструмент в този случай, и, на второ място, осъждат неуспеха да се зачете правилото за единодушие, което трябва да се приложи по отношение на всички въпроси, свързани с правилата, уреждащи езиците.
Nepritarimą pareikš ne tik Parlamento nariai iš Ispanijos, bet ir iš įvairių kitų valstybių narių, kurios, pirma, abejoja dėl glaudesnio bendradarbiavimo, kaip tinkamos šiuo atveju teisinės priemonės, teisėtumo, ir, antra, smerkia nesugebėjimą laikytis vienbalsiškumo principo, kuris turėtų būti taikomas visais klausimais, susijusiais su kalbų vartojimą reglamentuojančiomis taisyklėmis.