Едно малцинство в Съвета искаше възможността за отказ от участие, която беше временна мярка през 1993 г., да стане постоянна и с гласуването в Парламента да се закрепи завинаги, като в тази битка не ни остави надежда и достойнство.
Nedaug Tarybos narių norėjo, kad "opt-out" išimtis, kuri 1993 m. buvo įvesta kaip laikina, taptų nuolatine ir, nubalsuojant Parlamentui, įsigaliotų amžiams paliekant mums šiame mūšyje viltį ir orumą.