Единствената следа, претендираща за демократичен орган, е ритуалът, който току що се проведе в пленарната зала, който, не мога да скрия, ми напомни на едно от онези случайни събирания на народното събрание от времето на СИВ (Съюз за икономическа взаимопомощ), когато всички ние ставахме и се поздравявахме за това, че сме одобрили безкритично даденото решение.
Vienintelis kąsnelis, pretenduojantis būti vadinamas demokratine valdžia, yra ši ką tik rūmuose atlikta ceremonija, kuri - negaliu susilaikyti nepasakęs - primena man vieną iš įprastų liaudies asamblėjų senais Ekonominės savitarpio pagalbos tarybos gyvavimo laikais, kuriose visi atsistodavome ir save pasveikindavome už tai, kad mechaniškai patvirtinome sprendimą.