Настоящата криза не е природно бедствие, а последствие от начина, по който консервативните, либерални и демократически политически сили преминаха от Вашингтонския консенсус към Брюкселския консенсус, които не наложиха държавна намеса в икономиката, замразяването на заплатите и приватизацията на публични услуги и на основните предприятия в ключови сектори от икономиката като енергетиката и далекосъобщенията.
Dabartinkriznėra stichinnelaimė, tai greičiau padarinys to, kaip konservatorių, liberalų ir socialdemokratų politinės jėgos perėjo nuo Vašingtono prie Briuselio konsensuso: netaikvalstybės intervencijos ekonomikoje, ribojo darbo užmokestį, privatizavo viešąsias paslaugas ir pagrindines svarbiausių ekonomikos sektorių, pvz., energetikos ir telekomunikacijų, įmones.