Преди двадесет години една стена се срути, стена от бетон, но и стена от предразсъдъци, тирания и глад за толкова много граждани от Изтока и днес следва да спрем с честването на падането на стената и вместо това да се запитаме какво трябва да направим сега, когато я няма.
Prieš dvidešimt metų nuvirto betono siena, menanti prietarus, tironiją ir badą daugeliui Rytų Europos gyventojų; šiandien turėtume nustoti švęsti sienos griūtį ir vietoj to paklausti savęs, ką turėtume padaryti dabar, kai jos jau nebėra.