До този момент правният вакуум оставяше регулирането да се осъществява от националните закони в ущърб на конкуренцията (имайки предвид многото разлики) и в ущърб на гражданите с увреждания и/или гражданите с намалена подвижност, чиито права вече са гарантирани от Европейския съюз.
Iki šiol vyravo teisintuštuma, o reglamentavimas buvo paliktas nacionalinės teisės aktams, tuo darant žalą konkurencijai (atsižvelgiant į įvairius skirtumus). Žalą patirdavo ir neįgalieji, ir (arba) ribotos judėsenos žmonės, kurių teises nuo šiol užtikrina Europos Sąjunga.