Отдавна считам, че след онова, което изтърпяхме през епохата на тоталитаризма, трябваше - тъй като носим пряка вина - убедително да обясним преживяното на другите, като преобразуваме всичко, произтекло от него, в конкретни инициативи.
Ilgą laiką maniau, kad po to, ką ištvėrėme totalitarizmo epochoje, turėjome (kadangi esame tiesiogiai kalti) įtikinamai pasidalyti savo patirtimi su kitais ir visa tai, kas iš to gimė, paversti konkrečiais pasiūlymais.