Тя е в противоречие с параграф 9 от Платформата за действие на Четвъртата световна конференция за жените, състояла се в Пекин през 1995 г., който гласи: "Прилагането на тази платформа, включително посредством националното законодателство и формулирането на стратегии, политики, програми и приоритети за развитието, е суверенна отговорност на всяка държава в съответствие с всички човешки права и основни свободи, и значението и уважението на различните религии и етични стойности, култури и философски убеждения на лицата и техните общности, трябва да допринасят за пълното възползване на жените от техните човешки права, за да бъдат постигнати равенство, развитие и мир".
Ji prieštarauja 1995 m. Pekine surengtos Ketvirtosios pasaulio moterų konferencijos Veiksmų platformos 9 punktui, kur sakoma: "Šios platformos įgyvendinimas, įskaitant įgyvendinimą tokiomis priemonėmis, kaip nacionaliniai įstatymai bei strategijų, politikos krypčių, programų ir plėtros prioritetų kūrimas, yra kiekvienos valstybės suvereni atsakomybė, atitinkanti visas žmogaus teises ir pagrindines laisves, o visapusiška pagarba įvairioms asmenų ir jų bendruomenių religinėms vertybėms, kultūroms ir filosofiniams įsitikinimams turi prisidėti prie to, kad moterys galėtų naudotis visomis žmogaus teisėmis, siekiant lygybės, plėtros ir taikos".