Езиковият геноцид беше дефиниран - член 3, параграф 1 - през 1948 г. като забрана на една група да използва собствения си език в ежедневното си общуване или в училище, както и публикуването на книги и разпространението на публикации на езика на групата.
1948 m. priimtos konvencijos 3 straipsnio 1 dalyje kalbinis genocidas apibrėžiamas kaip draudimas tautinei grupei kasdieniame gyvenime, pvz., bendraujant ar mokykloje, vartoti savo gimtąją kalbą, taip pat leisti ir platinti savo gimtąja kalba knygas bei kitus leidinius.