Постановлението на Съда в Страсбург предпоставя едно понятие за религиозна свобода, което, ако бъде изведено до логичния си край, ще стигне дотам, че да обезпечи, да наложи чувство за надмощие над всеки гражданин, от когото се изисква да живее в положение на съгласие с убежденията на Съда.
Strasbūro teismo nutarimas suponuoja religinės laisvės sąvoką, ir, logiškai mąstant, šios laisvės dominavimas turėtų būti užtikrintas, nustatytas kiekvienam piliečiui, kad visi galėtume gyventi teismo įsitikinimus atitinkančioje aplinkoje.