Това означава, че законодателството на ЕС не се прилага за въпроси, отнасящи се до обществената сигурност, отбраната, държавната сигурност или привеждането в действие на наказателното право, а освен това, съгласно принципа на субсидиарност, държавите-членки имат възможност да вземат мерки, които биха могли да ограничат правото на дадено лице на неприкосновеност в съответствие с техните собствени правила и с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
Tai reiškia, kad ES teisės aktai netaikomi su viešuoju saugumu, gynybos politika, valstybės saugumu ar baudžiamosios teisės vykdymu susijusiose srityse. Be to, remiantis subsidiarumo principu, valstybės narės, laikydamosi savo taisyklių ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos nuostatų, turi galimybę imtis priemonių, kuriomis būtų ribojama asmens teisį privatumą.