Въпреки това в по-дългосрочен план става ясно, че хуманитарните организации не следва и не могат да продължават да се борят със слабостите на хаитската държава или да функционират като заместител на държавните органи и че е крайно необходимо да се предприемат спешни действия за дългосрочното развитие, особено в областта на достъпа до здравеопазване, водоснабдяване и градско обновяване.
Tačiau kalbant apie tolimesnę perspektyvą, akivaizdu, kad humanitarinės pagalbos teikėjai neprivalo ir negali ir toliau užpildyti Haičio valstybės trūkumų ar atlikti jos funkcijų ir kad reikia imtis priemonių siekiant užtikrinti ilgalaikį vystymąsi, ypač kad būtų suteikta prieiga prie sveikatos priežiūros, geriamo vandens ir gerų sanitarijos sąlygų.