Но сега, когато интервенционни складове почти няма - а разбираме даже, че трябва да купуваме храна от страни извън ЕС и да използваме бюджета на ОСП за съхранение и разпределяне на тази храна - със сигурност проблемът ще бъде по-добре третиран от социалната политика на държавите-членки.
Bet kai atsargų liko mažai - o dabar girdime, kad maistą turime pirkti net iš už ES ribų bei naudoti BŽŪP biudžetą šiam maistui sandėliuoti ir skirstyti, - tai išties tampa klausimu, kurį geriau perduoti valstybių narių socialinei politikai.