По този въпрос Договорът от Лисабон е доста категоричен: Съветът има върховенство за количеството, а Парламентът има последната дума за качеството на разходите.
Lisabonos sutartyje tai apibrėžta visiškai aiškiai: Tarybos nuomonsvarbiausia kalbant apie išlaidų kiekį, o Europos Parlamentas taria paskutinį žodį dėl išlaidų kokybės.