Като християнка евангелистка за мен стана ясно, особено през последните години, че изразяването на християнски убеждения се смята до голяма степен за недопустимо в общество, което иска да не притежаваме никакви убеждения и в което всички трябва да вярваме в едно и също или в нищо.
Kaip krikščionei protestantei man tapo akivaizdu, ypač per pastaruosius metus, kad krikščioniškų įsitikinimų raiška dideliu mastu laikoma nepriimtina visuomenėje, kuri nori, kad atsisakytume bet kokių savo tvirtų įsitikinimų, ir kurioje gyvendami visi privalėtume tikėti tą patį arba netikėti nieko.