Либерализацията на търговията, по-конкретно в уязвими сектори като селското стопанство и риболова, със сигурност е отежняващ фактор при настоящата икономическа и социална криза, поради натиска, който тя оказва върху по-слабите производствени системи, заетостта и социалните права, поради увеличаването на зависимостта, която е изключително сериозна, когато става въпрос за храни, като подлага на риск свободното развитие и суверенитета на всяка държава.
Prekybos liberalizavimas, ypač tokiuose pažeidžiamuose sektoriuose kaip žemės ūkis ir žuvininkystė, neabejotinai yra vienas iš veiksnių, pagilinusių esamą ekonomikos ir socialinę krizę, nes liberalizavimo procesas užkrovnaštą silpnesnėms gamybos sistemoms, užimtumui ir socialinėms teisėms, padidino priklausomumą, ypač apsirūpinimo maistu atžvilgiu, ir taip sukėlpavojų visų šalių laisvam vystymuisi ir suverenumui.