Ако не беше смелостта, решимостта и последователността на Франция - и именно това трябва да се каже - когато призна на бунтовниците, когато изпрати министъра на външните работи и европейските въпроси в Съвета за сигурност, когато свика срещата на високо равнище в Елисейския дворец, по отношение на прилагането на резолюцията, г-жо Аштън, войниците на полковник Кадафи щяха вече да са в Бенгази.
Jei ne Prancūzijos drąsa, ryžtas ir nuoseklumas - būtent taip tai reikėtų sakyti - pripažįstant sukilėlius, pasiunčiant užsienio ir Europos reikalų ministrą į Saugumo Tarybą, sušaukiant Eliziejaus aukščiausiojo lygio susitikimą ir pritaikant rezoliuciją, ponia C. Ashton, pulkininko M. Gaddafi kariuomenjau būtų įžengusi į Bengazį.