По време на парламентарните ми консултации към настоящия момент относно пакета от шест законодателни предложения за икономиката често чувах нападки, че държавите-членки, чрез които следва да се договорим със Съвета, и Европейският съвет, като се има предвид финансовата макростабилност, не насърчават растежа и възстановяването на реалната икономика от кризата или в най-добрия случай само въвеждат слаби, неподходящи средства за посочените цели и че съдържанието на стратегията "Европа 2020" основно се ограничава до това.
Iki šiol per mano parlamentines konsultacijas dėl šešių teisės aktų pasiūlymų dėl ekonomikos (šešių teisės aktų paketo) dažnai girdėdavau kritiką, kad valstybės narės, kurias turėtume suvokti kaip Tarybą ir Europos Vadovų Tarybą, nors ir nepamiršta finansinio makrostabilumo, tačiau nepaiso to, kad reikia skatinti ekonomikos augimą ir tikrosios ekonomikos atsigavimą iš krizės, arba, jeigu jau paiso, tai šiems pastariesiems tikslams priskiria tik neprivalomas priemones, dėl kurių įgyvendinimo neįmanoma atsiskaityti, o strategijos "Europa 2020" turinyje iš esmės nieko daugiau ir nenumatyta.