Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Nepaisant to, norėčiau pareikšti pasitenkinimą, kad išplėsta bendro sprendimo sistema dabar tapo įprasta teisėkūros sistema, kad imigracija dabar suvokiama kaip Europos reikalas, - tikiuosi, taip jį suvokia ir Komisija bei Taryba, - o ne pavienių valstybių narių, veikiančių solidariai, klausimas, taip pat kad bendradarbiavimas su valstybių narių parlamentais nėra toks, tarsi jie būtų ribas nustatantys tvarkos sergėtojai, o yra gana pozityvus bendras teisėkūros proceso vykdymas, ir, galiausiai, kad pateikiama nuoroda į žmogaus teises, kuri yra itin svarbi ir kuri yra Europos Sąjungos dvasia.