На практика нямаше нужда от разяснението, защото с различни решения, включващи Франция, Обединеното кралство и Полша, Европейският съд по правата на човека е постановил, че по отношение на живота, цената на живота, зачитането на живота и семейството държавите-членки трябва да бъдат оставени да решават съобразно историята, традицията и културата си.
Iš tikrųjų, nebuvo poreikio tai paaiškinti, nes įvairiose nutartyse, apimančiose Prancūziją Jungtinę Karalystę ir Lenkiją, Europos žmogaus teisių teismas nusprendė, kad valstybėms narėms turėtų būti leidžiama laisvai spręsti gyvybės, gyvybės vertingumo, pagarbos gyvybei ir šeimos srityse, atsižvelgiant į savo istoriją, tradicijas ir kultūrą.