Външната политика като тази, която Съюзът предлага да се развива, не може да пренебрегва културното измерение, а трябва да го има предвид като актив, като ценност, която невинаги е осезаема, но е особено важна в един свят, все по-податлив на "меката сила" на държавите и международните организации.
Užsienio politikoje, kokią siūlo formuoti Europos Sąjunga, negalima neatsižvelgti į kultūrinį aspektą, privalu kultūrą laikyti turtu, vertybe, kuri ne visuomet materiali, tačiau ypač svarbi pasaulyje, kuris labiau linkęs pasiduoti valstybių ir tarptautinių organizacijų švelniai galiai.