Когато бях начело на Сенатската правна комисия, която отговаря за одобрението на кандидатите за съдебни длъжности на президента, както казах, непрекъснато присъствах в класациите на най-яростните защитници на гражданските свободи и превърнах в приоритет определянето на възгледите на бъдещите съдии относно неприкосновеността на личния живот, преди да бъде взето решение да станат или не членове на Съда.
Vadovaudamas Senato teismų komitetui, kuris yra atsakingas už prezidento iškeltų teisėjų kandidatūrų patvirtinimą, kaip jau sakiau, buvau nuolat įvertinamas kaip vienas iš ištikimiausių pilietinių teisių gynėjų, ir prieš nuspręsdamas, ar teisėjai gali dirbti teisme, pirmiausia išsiaiškinu jų nuomonę apie teisę į privatų gyvenimą.