От 80-те години на миналия век Парламентът се бори чрез договорите от Маастрихт, Амстердам и Ница, Договора за създаване на Конституция за Европа и Договора от Лисабон, за да попълни този демократичен дефицит и считам, че чрез Договора от Лисабон, с новите правомощия на Парламента и участието на националните парламенти, постигнахме тази цел.
Nuo XX a. devintojo dešimtmečio, pasinaudodamas Mastrichto, Amsterdamo ir Nicos sutartimis, Parlamentas kovojo, kad būtų sumažinta demokratijos stoka, o aš manau, kad pasinaudodami Lisabonos sutartimi, susijusia su naujais Parlamento įgaliojimais ir nacionalinių parlamentų dalyvavimu, šį tikslą pasiekėme.