Въпреки това рекламата не трябва да се идеализира - тя може да включва нелоялни практики, да нахлува в общественото пространство (например чрез билбордове), както и в частното (чрез нежелана електронна поща), да е насочена към уязвими лица (като например деца и свръхзадлъжнели физически лица), да създава потенциални пречки за навлизане на вътрешния пазар (където необходимите разходи за реклама са прекалено високи) и да изкривява вътрешния пазар (като кара потребителите да купуват стоки или услуги, които обикновено не биха купили).
Tačiau nereikėtų jos idealizuoti: nesąžininga veikla, brovimasis į viešąją (pvz., reklaminiai stendai) ir privačiąją (pvz., elektroniniai laiškai to nepageidaujant) erdves, reklama pažeidžiamiems asmenims (pvz., vaikams, didelių skolų turintiems asmenims), patekimo į vidaus rinką kliūčių sudarymas (kai pernelyg didelės reklamos būtinosios išlaidos), vidaus rinkos iškraipymas (perkamos prekės arba paslaugos, kurių paprastai vartotojai nepirktų).