Дали хората, отговорни за вземане на решения, адекватно разглеждат проблемите на националните и етнически малцинства в потенциалните страни кандидатки от Западните балкани, когато някои държави-членки не са в състояние да направят това в своя собствен дом и, всъщност, тяхната практика е диаметрално противоположна на тази политика?
Ar ES sprendimus priimantys asmenys adekvačiai vertina tautinių ir etninių mažumų problemas, jas priskirdami galimoms šalims kandidatėms Vakarų Balkanuose, o kai kurios valstybės narės yra nepajėgios su jomis susidoroti pas save ir jų praktika faktiškai visiškai priešinga šiai politikai?