Въпреки че може да изглежда странно да говорим за културата, която е несъществено благо, когато много европейци са изправени пред ежедневния проблем да си набавят стоките, които са от съществено значение за тяхното оцеляване, не можем да пренебрегнем темата: вместо това трябва да мислим, че освен че е от основно значение за качеството на нашия живот, тя може и трябва да бъде възможност за икономическо развитие и създаване на работни места за младите хора, както очевидно и фактор за единство и сближаване между народите.
Nors gali pasirodyti keista kalbėti apie kultūrą, kuri nėra svarbiausia gėrybė, kai daugelis europiečių kasdien susiduria su problemomis įsigydami išgyvenimui būtinų prekių, negalime jos nepaisyti: privalome manyti, kad ji ne tik ypač svarbi mūsų gyvenimo kokybei, ji gali ir turi būti ekonominio vystymosi bei darbo vietų kūrimo jaunimui galimybe, taip pat akivaizdžiu tautų vienybės ir sanglaudos veiksniu.