Започналото разискване за финансовите перспективи за периода след 2013 г. вече върви в погрешна посока по редица причини, сред които неспособността на европейските институции - Парламента и Съвета - да постигнат съгласие при преговорите относно бюджета за 2011 г.; опитите на няколко държави-членки да наложат съкращаване на средствата за бъдещите бюджети; настояването на други за нови собствени ресурси на ЕС, като предлагат освен националните да се въведат европейски данъци, които да се плащат от публичния сектор вместо от финансовия; настояването за цялостно прилагане на Договора от Лисабон и опозицията на богатите държави срещу същественото увеличаване на приноса им към бюджета на ЕС.
Prasidėjusios diskusijos dėl perspektyvinių finansinių planų po 2013 m. jau stringa dėl daugelio priežasčių: Europos institucijų - Parlamento ir Tarybos - nesugebėjimas susitarti dėl 2011 m. biudžeto, kai kurių valstybių narių pastangos priversti sumažinti būsimų biudžetų išlaidų lygį, kitų šalių reikalavimai dėl naujų ES nuosavų išteklių siūlant, kad, be nacionalinių mokesčių, dar būtų nustatyti europiniai mokesčiai, kuriuos veikiausiai turės mokėti piliečiai, o ne finansų sektorius, taip pat reikalavimai visapusiškai įgyvendinti Lisabonos sutartį ir turtingų šalių priešinimasis tam, kad jų indėlis į ES biudžetas būtų padidintas.