В момент, когато Европа най-накрая успя да преодолее кризата с договорите, в която беше въвлечена, и когато Договорът от Лисабон най-сетне беше ратифициран от 27-те държави-членки, приветствам факта, че съществува нова правна и институционална рамка, която ще позволи начинът, по който функционира Съюзът, да бъде пригоден към сегашния му размер чрез обединяване на правомощията на Парламента и поставяне на акцент конкретно върху ролята на националните парламенти за европейската интеграция.
Tokiu metu, kai Europai pagaliau pavyko įveikti sutarčių krizę, į kurią ji buvo įklimpusi, ir 27 valstybės narės galų gale ratifikavo Lisabonos sutartį, džiaugiuosi, kad sukurtas naujas teisinis ir institucinis pagrindas, kuriuo sustiprinant Parlamento įgaliojimus ir ypač sutelkiant dėmesį į nacionalinių parlamentų vaidmenį Europos integracijos procese sudaromos sąlygos Europos Sąjungos veikimą pritaikyti jos dabartiniam dydžiui.