Структурните пречки - като слабото управление, междуправителствения метод в сравнение с общностния метод, процентните и количествени цели, аналогични на използваните в старите съветски петилетки, и програмните прогнози, за които няма гаранция, че някога ще бъдат постигнати - ми напомнят на всички преживени провали, от които лисабонският няма да бъде последният, без да осъзнаваме, че абсолютните ни приоритети трябва да бъдат създаването на работни места и справянето с безработицата.
Struktūrinės kliūtys, pvz., prastas valdymas, tarpvyriausybiškumo metodas, palyginti su Bendrijos metodu, tokie pat kiekybiniai tikslai kaip ir sovietiniuose penkmečių planuose ir programos prognozės, kurios apskritai vargu ar gali pasitvirtinti, man primena visas tas nesėkmes, kurias patyrėme, iš kurių Lisabonos sutartis nebus paskutinė, jeigu nesuprasime, kad mūsų prioritetai neabejotinai turėtų būti darbo vietų kūrimas ir nedarbo mažinimas.