Мисля, че до известна степен е парадоксално, че аз, активист на антикомунистическата опозиция, който никога не съм допускал, че мога да се съглася с някого, произхождащ от този лагер, трябва да подкрепя президента на Италия, който предупреди за прехвърлянето на вътрешни спорове към трибуната на Европейския парламент.
Manau, kad tai, jog aš, aktyvus antikomunistinės opozicijos narys, kuris niekada nemangalėsiąs pritarti kažkam, kas priklauso tokiai mąstymo krypčiai, turėčiau sutikti su Italijos prezidentu, kuris įspėja dėl vidinių ginčų perkėlimo į Europos Parlamentą, kažkuria prasme yra paradoksas.