В края на краищата, също като г-н Albrecht, забелязвам, че всъщност Съветът донякъде отказва да ни чуе и просто продължава по пътя си, докато Парламентът работи усилено, за да изготви становище, което впоследствие не е отразено в програмата на Съвета.
Galiausiai, kaip ir J. P. Albrecht, pastebiu, kad Taryba praktiškai kai ką nuleidžia negirdomis ir tiesiog toliau eina sava linkme, o Parlamentas sunkiai dirba, kad patvirtintų poziciją, kuri vėliau į Tarybos programą neįtraukiama.