След аварията в Чернобил (1986 г.), въпросът с радиоактивното замърсяване на околната среда придоби значение и обоснова приемането на трите регламента между 1987 и 1990 г., които определят максимално допустимите нива на замърсяване в случай на радиационно замърсяване или ядрена авария, тъй като въздействията са дълготрайни и много често могат да бъдат непреки (замърсяване на горите).
Po Černobylio nelaimės (1986 m.) aplinkos radiacinės taršos problemos svarba išaugo ir todėl laikotarpiu nuo 1987 iki 1990 m. buvo patvirtinti trys reglamentai, kuriais nustatomi didžiausi leistini taršos lygiai branduolinės arba radiacinės avarijos atveju, kadangi šie padariniai yra ilgalaikiai ir labai dažnai gali būti ir netiesioginiai (tarša miškuose).