Добре известно е, че домашният труд често е несигурен и неофициален, а тази несигурност и неофициалност сериозно застрашава правата на тези, които предоставят тези видове услуги, въпреки че те участват в икономическата активност на съответните си държави и трябва да бъдат считани за работници като всички други.
Labai gerai žinoma, kad darbas namų ūkyje dažnai yra nesaugus ir neoficialus, kad dėl šio nesaugumo ir neoficialumo pažeidžiamos šios rūšies paslaugas teikiančių žmonių teisės, nors jie dalyvauja atitinkamų šalių ekonominėje veikloje ir turėtų būti laikomi darbuotojais, kaip visi kiti.