Случилото се не се дължи единствено на икономическата криза, макар че тя беше тежка, а на липсата на социална стабилност, с други думи, на липсата на проводници, които да представят интересите на хората, като профсъюзи, свободен печат, политически плурализъм, доброволен сектор, принципи на правовата държава и равни възможности за всички.
Tai, kas nutiko, nutiko ne tik dėl ekonomikos krizės, nors ji ir buvo didelė, bet dėl nepakankamo socialinio stabilumo, kitaip sakant, nebuvo priemonių, kuriomis būtų atstovaujama žmonių interesams, pavyzdžiui, profesinių sąjungų, laisvos spaudos, politinio pliuralizmo, savanoriško sektoriaus, teisinės valstybės ir lygių galimybių visiems.