По принцип разполагаме с две възможности: или да държим на спазването, което има законна сила и което е заложено в Договорите, и да приемаме изцяло последиците, или да разберем, че Пактът за стабилност, като всичко друго, подлежи на определено развитие и следователно трябва да търпи промени, да изготвяме промените и да ги прилагаме по такъв начин, че не само да запазим растежа и икономическата стабилност директно в държавите-членки на еврозоната, но и да подготвим за присъединяване другите държави-членки на ЕС, които все още не са в еврозоната, без да се налага например да използваме драматично структурните фондове в съответните държави.
Iš esmės turime dvi galimybes: primygtinai reikalauti laikytis galiojančių aktų ir sutarčių nuostatų, prisiimant visą atsakomybę, arba suprasti, kad Stabilumas paktas, kaip ir bet kuris kitas dalykas, gali būti tobulinamas, todėl jį reikia iš dalies keisti, atlikti pakeitimus ir juos priimti, kad ne tik palaikytume augimą ir ekonomikos stabilumą euro zonos valstybėse, bet ir parengtume kitas ES valstybes nares, kurios nepriklauso euro zonai, prisijungimui, bet tose šalyse, pvz., nenaudodami didelių struktūrinių fondų lėšų.