Тя се оказа за нас огледало - каквото според мен беше много необходимо - за да си зададем важни въпроси, като например доколко сме готови да подпомогнем стремежите на нововъзникващите демокрации, докъде сме готови да стигнем, за да преодолеем ситуациите като тази, пред която сме изправени в Либия, и докога следва да правим компромиси тук и там и да свързваме стабилност и автократизъм, приемайки, че нашите ценности не винаги са съответствали на нашите интереси.
Ji tapo mums veidrodžiu, kurio, manau, mums labai reikėjo, nes buvo užduodami svarbūs klausimai, pvz., kiek esame pasirengę papildyti kylančių demokratijų lūkesčius, kaip toli esame pasirengę eiti reaguodami į tokias padėtis kaip ta, su kuria susiduriame Libijoje, ir kiek laiko dar turėtume kai kur priimti kompromisus ir stabilumą sieti su autokratija, pripažįstant, kad ne visada savo vertybes deriname su savo interesais.