В този си вид резолюцията е твърде силно фокусирана върху решение, основаващо се на данък върху операциите, предполага правомощия по събиране на данъци, които са на ЕС, а не на държавите-членки, както и използване на събраните средства за финансиране на проекти в областта на изменението на климата и развитието, вместо за стабилизиране на финансовия сектор и накрая, допуска, че прилагането на данъка в ЕС може да е възможно без световно участие.
Tokios formuluotės rezoliucija per daug sukoncentruota į sandorių mokesčio galimybę, joje numatyti mokesčių nustatymo įgaliojimai ES, o ne valstybei narei, siūloma surinktus pinigus panaudoti vystymosi ir klimato kaitos projektams finansuoti, o ne finansų sektoriui stabilizuoti, ir galiausiai teigiama, kad ES mokestis būtų įmanomas netaikant jo pasauliniu mastu.