Въпреки това във всички случаи жилищната политика неизменно продължава да се формира като реакция на национални, регионални, и по-специално местни условия; или с други думи - това е класически случай на област на политиката, в която се прилага субсидиарността, в която не е необходимо наднационално регулиране и в която не съществува такова регулиране.
Nepaisant to, aprūpinimo būstu politika toliau išlieka priklausoma nuo nacionalinių, regioninių ir visų pirma vietos aplinkybių kiekvienu atveju; kitaip tariant, tai įprastinpolitikos sritis, kurioje taikomas subsidiarumo principas, kurioje nebūtinas reguliavimas tarptautiniu lygmeniu ir kurioje tokio reguliavimo nėra.