Има прецеденти, които категорично сочат, че при сблъскване с неочакван, рязък миграционен натиск, какъвто беше случаят с Канарските острови в Испания между 2004 и 2006 г., трябва да се отговаря не само със стремеж към повече, по-добра Европа, но също и с положителен принос за исканията за по-добра демокрация в съседните страни.
Yra precedentų, aiškiai rodančių, kad susidūrus su netikėtu, staigiu migracijos spaudimu, kaip 2004-2006 m. nutiko Kanarų salose Ispanijoje, reakcija negali būti vien "daugiau geresnės Europos", bet ir parama įgyvendinant geresnės demokratijos reikalavimą kaimyninėse šalyse.