Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Mano antras klausimas toks: ar nemanote, kad apsiaustos tvirtovės mąstysena Izraelyje, kuri praeityje buvo jos užsienio politikos variklis, dabar daug mažiau pateisinama, nes besiformuojančių demokratinių režimų keliama grėsmdaug mažesnė, taip pat ir dėl to, kad demokratijos nekariauja viena su kita?