Евро-средиземноморските споразумения съдържат разпоредби за либерализиране на търговията със стоки, но правилата за уреждане на спорове, свързани с тях, са разчитали основно на дипломацията и е било лесно "виновната" страна да ги блокира.
Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių susitarimais įtvirtinamos nuostatos, pagal kurias liberalizuojama prekyba prekėmis, tačiau su tomis nuostatomis susijusiems ginčams spręsti taikomos ginčų sprendimo taisyklės buvo grindžiamos iš esmės diplomatiniu požiūriu ir susitarimą pažeidusioji šalis galėjo lengvai jas blokuoti.