Означава още, така да се каже, по някакъв начин различното законодателство в областта на правата и свободите в Европа да бъде сближено: националното законодателство - гаранциите, които съществуват във всяка една от европейските държави, които са демократични държави, които зачитат и защитават правата на човека - законодателството на Европейския съюз и Европейската конвенция за защита на правата на човека, която е друг законодателен акт, страна по който са не само държавите-членки на ЕС, но и други европейски държави, макар да не са част от Съюза.
Tai taip pat reiškia, kad Europoje egzistuojančios skirtingos žmogaus teisių ir laisvių teisinės bazės bus priartintos viena prie kitos: nacionalinės teisės aktai - kiekvienoje Europos valstybėje, kuri yra demokratiška ir gerbia bei gina žmogaus teises, esančios garantijos - Europos Sąjungos teisės aktai ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija, kuri yra dar vienas teisinis dokumentas, kuriam pritarne tik Europos Sąjungos valstybės narės, bet ir kitos Europos valstybės, net jei jos ir neįeina į Europos Sąjungos sudėtį.