С тази резолюция Парламентът като цяло най-накрая признава, че правото на храна е основно човешко право, че е неприемливо гладът на едни да бъде експлоатиран в полза на други, че регулацията е задължителна за гарантиране на стабилност на цените и че търговските споразумения трябва да опазят малките семейни стопанства и правото на храна.
Šioje rezoliucijoje visas Parlamentas pagaliau pripažįsta, kad teisį maistą yra pagrindinžmogaus teisir kad nepriimtina, jog vienų žmonių alkiu naudojasi kiti siekdami naudos, kad norint užtikrinti kainų stabilumą neišvengiamas reguliavimas ir kad prekybos susitarimuose turi būti siekiama išsaugoti mažus šeimos ūkius ir įtvirtinti žmogaus teisę į maistą.