tokens: Як киянку ( в очах решти тодішнього СРСР – людину з чумного міста ) , після виступу мене , на віддяку за вірші , офіцер звелів « поміряти » , і це був , без перебільшення , мій найкоштовніший у житті гонорар : тим наказом офіцер на очах у підлеглих порушував « військову таємницю СРСР » і , в принципі , ризикував кар’єрою – у випадку , якби серед присутніх знайшовся стукач ( але відрахункове табло на комп’ютері історії вже цокало : стукачів уже боялися менше , ніж радіації , і перед лицем цього більшого страху люди випростувались і ставали відважні ) .