tokens: Друге , гадаю , ймовірніше : всі змисли тоді були трохи оглушені , ніби збиті з плигу , і раз у раз слали мозку неправильні сигнали , в горлі хрипіло , як при застуді , а болю не було ( реакція на ізотоп йоду , яка тривала рівно чотири тижні – повний період розпаду ) , і коли тобі раптом ні з того ні з сього серед білого дня темніло в очу , ніхто не міг би сказати , чи це наслідок опромінення , чи реакція на алкоголь ( ліком « проти радіації » вважалося червоне вино , і цілий травень ним сумлінно наливалися геть усі , зі стариками й інвалідами включно ) , – інакше кажучи , фізіологічно ми всі були немовби трохи « схибнуті » : наші тіла , ці старі добрі картезіанські машини , запрограмовані під добу класичної фізики , буксували , враз без попередження опинившись у « неевклідовому просторі » , все одно як коли б PowerMac силкувався відкрити файл , сформатований у MacOS X Lion .