tokens: Десь о шостій ранку Маріо кінцево втратив орієнтацію в часі — сонце вже стояло над деревами , але й місяць так само висів угорі , відчуття було таке , що місто давно прокинулося й усі займаються важливими справами , від чого Маріо охопив незрозумілий неспокій , якесь передчуття , ніби планети вишикувались над ним , натякаючи на початок чогось важливого й неймовірного в його житті , чогось , що має початися саме цими дивними днями , наприкінці червня , коли сонця й місяці множаться й ховаються в повітрі , мов лисиці в теплій траві .