 Държавата, в която е пристигнал търсещият обежище, почти автоматично става компетентната страна и така търсещият обежище може да си избере към коя държава членка да се насочи. Поради това и най-малко държави членки отказват да регистрират потенциални търсещи обежища, тъй като знаят, че така ще им бъде вменена компетентността за разглеждане на молбата.