 Националните регулативни органи са експерти, когато се осъществява контрол върху националния пазар на писма, но те имат правомощия да контролират пазара на писмата, а не пазара на пратките, особено когато те са презгранични. Или дори да извършват такъв контрол, всеки го прави по-своемо.