במקביל, חלקי הענן המרכזי של הכוכב מתכווצים במהירות כדי ללכוד קרינה. כתוצאה מכך, הטמפרטורה המרכזית והצפיפות של הענן המתכווץ עולות באופן דרמטי עם הזמן, ומאטות את ההתכווצות, עד שהתנאים חמים וצפופים מספיק כדי להתרחשות תגובות תרמו-גרעיניות בלב הכוכב הראשון. עבור רוב הכוכבים, לחץ הגז והקרינה שנוצרו על ידי תגובות ההיתוך התרמו-גרעיניות בלב הכוכב יתמכו בה נגד כל התכווצות כבידתית. הידרו-רוסטהולין הוא הכוכב המרכזי, והוא יבלה את רוב חייו ככוכב היליום-הולמי.
האזור המרכזי הופך צפוף מספיק כדי ללכוד קרינה