התפיסה של זיכרון וירטואלי פותחה לראשונה על ידי הפיזיקאי הגרמני פריץ-רודולף גונץ' (Fritz-Rudolf Güntsch) באוניברסיטת טכניקה בברלין ב-1956 בתזה הדוקטורט שלו, "עיצוב לוגי של מחשב דיגיטלי עם תופים מסתובבים סינכרוניים מרובים ותפעול זיכרון מהיר אוטומטי"; הוא תיאר מכונה עם 6 בלוקים של 100 מילים של זיכרון ליבה ראשוני ומרחב כתובות של 1,000 בלוקים של 100 מילים, עם חומרה שמזיזה באופן אוטומטי בלוקים בין זיכרון ליבה ראשוני לבין זיכרון תוף משני. ניצול דף הופעל לראשונה באוניברסיטת מנצ'סטר כדרך להרחיב את זיכרון העבודה של מחשב אטלס על ידי שילוב 16,384 מילים של זיכרון ליבה ראשוני עם 98,304 מילים של זיכרון תוף משני. אטלס פותח לראשונה בשנת 1962, אך אבטיפוס עבודה של זיכרון ו
זיכרון וירטואלי