-הקידום של מיכאיל גורבצ'וב למזכיר הכללי ב-1985 ו'השקפה החדשה' שלו במדיניות החוץ והפנימית היו כנראה גורם חשוב בהחלטת הסובייטים לסגת. גורבצ'וב ניסה להוציא את ברית המועצות מקיפאון הכלכלי שהחל תחת הנהגתו של ברז'נב, ולשנות את הכלכלה ואת הדימוי של ברית המועצות באמצעות מדיניות הגלאסנוסט והפרסטרויקה. גורבצ'וב גם ניסה להקל על המתחים של המלחמה הקרה על ידי חתימת הסכם הכוחות הגרעיניים לטווח בינוני עם ארה"ב ב-1987 ופינוי הכוחות מאפגניסטן, שהימצאותם גרמה לכל כך הרבה גינוי בינלאומי. גורבצ'וב ראה את העימות עם סין וההצטברות הצבאית על הגבול כאחת הטעויות הגדולות ביותר של ברז'נייב. בייג'ינג קבעה שהנורמליזציה של היחסים תצטרך לחכות עד שמוסקבה תוציא את צבאה מאפגניסטן (בין היתר), וב-1989 התקיימה הפסגה הסינית-סובייטית הראשונה מזה 30 שנה. באותו הזמן, גורבצ'וב לחץ על בעלי בריתו הקובנים באנגולה לצמצם את הפעילויות ולנסוג, למרות שבני בריתו הסובייטיים היו במצב טוב יותר שם. הסובייטים גם משכו את רוב כוחותיהם ממונגוליה ב-1987, שם גם היה להם הרבה יותר קל מאשר באפגניסטן, והרחיקו את הפלישה הוויאטנמית לקמבודיה.
עד לנקודה של נסיגה מוחלטת ב-1988. נסיגה מסיבית זו של הכוחות הסובייטיים מאזורים שנוי במחלוקת כה חזקה מראה כי החלטת הממשלה הסובייטית לעזוב את אפגניסטן הייתה מבוססת על שינוי כללי במדיניות החוץ הסובייטית - מאחד של עימות להימנע מסכסוך בכל מקום אפשרי.