בשלהי שנות ה-1660 ותחילת שנות ה-1670, אייזק ניוטון הרחיב את רעיונותיו של דקארט לתאוריה של קורפוסקולה של אור, ובהחלט קבע כי ניתן להשתמש בתאוריה של גלי אפקטוריים רק כאשר ניוטון ג'יימס ניוטון ניהל ניסויים בפיזיקה של גלי אפקטוריים, אשר הובילו באופן מוצלח את התפיסה של גלי אפקטוריים של אור, אשר נחשבו כבני-לקטרוני, אך לא הצליחו להבהיר את התופעה של גלי אפקטוריים של אור, כיוון שהאפקטור יכול להתרחש רק על ידי גלי אפקטוריים נפרדים. בתחילת המאה ה-19 הוא הוביל באופן מוצלח את התיאוריה של גלי אפקטוריים של אור, אשר נחשבה בהצלחה על ידי ניוטון ג'יימס ניוטון, רק על ידי ניסויים שנערכו על ידי ניוטון גלי אפקטוריים של אור, אשר הובאו בהצלחה על ידי ניסויים שנערכו
פריזמה