במבחן רטרוספקטיבי, מבקר AllMusic סטיבן תומס ארלויין הסביר את ההצלחה הפרועה של האלבום המשולש: "המיסטיקה של הביטלס עדיין הייתה מאוד מחוברת להקלטה ולאמן כאחד... באותו הזמן, ג'ון לנון כנראה שרף חלק גדול מהכישרון שלו, ג'ורג' הריסון איבד את הקצה הפופולרי שלו ועשה
סיבוב ההופעות האמריקאי ב-1974, ואף אחד לא ציפה לדברים גדולים מרינגו סטאר... ונראה שמקארטני ייצג את החלק של המורשת של הלהקה שהגיע הכי קרוב לקיים את ציפיות המעריצים. כך האלבום הסתיים במכירה במספרים, מתחרה כמו "פרמפטון בא חי!"