בוש היה נציג חלופי בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1940, ונציג בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1944, 1948
ווועידות הרפובליקניות הלאומיות של 1952. בבחירות הראשוניות של 1952, הבחירה שלו על פני המילטון פיש השלישי נראתה כצבעה על דווייט אייזנהאואר על פני רוברט טאפט, אף על פי שבוש לא היה מחויב בכלל להצביע על אייזנהאואר.