כתוב המשך לפרק זה - אנדרניק היה דמות בולטת בספרות הארמנית, לפעמים כדמות בדיונית. הסופר הארמני המערבי סיאמנטו כתב שיר שכותרתו "אנדרניק", שפורסם בג'נבה בשנת 1905. הספר הראשון על אנדרניק פורסם בתקופת חייו. בשנת 1920 פרסם ואהאן טוטובנטס, תחת שם העט ארסן מרמריאן, את הספר "הגנרל אנדרניק ומלחמותיו" (Զոր. Անդրանիկ եւ իր պատերազմները) בקונסטנטינופול הכבושה
אני לא יודע. הסופר הארמני-אמריקני המפורסם ויליאם סארויאן כתב סיפור קצר בשם "אנטראניק של ארמניה", אשר נכלל באוסף הסיפורים הקצרים שלו "נשוף ונשוף" (1936). רומן "הפרש הלבן" (Սպիտակ Ձիավորը, 1952) של סופר ארמני אחר, חמאסטגה, שהתגורר בארה"ב, התבסס על אנדרניק ו"פדאי" אחרים. חוהנס שיראז, אחד המשוררים הארמנים הבולטים ביותר של המאה ה-20, כתב לפחות שתי שירים על אנדרניק; אחד ב-1963 והשני ב-1967. האחרון, שכותרתו "פסל לאנדרניק" (Արձան Անդրանիկին), פורסם בשנת 1991 לאחר מותו של שירז. הרומן של סרו חנזאדיאן "אנדרניק" היה מודחק במשך שנים ופורסם בשנת 1989 כאשר הפיקוח הסובייטי הקפדני על הפרסומים נרגע. בין שנות השישים לשנות השמונים של המאה ה-20 אספה הסופרת סורן סאהקיאן סיפורים עממיים והשלמה רומן בשם "סיפור על אנדרניק" (Ասք Անդրանիկի մասին). הוא פורסם לראשונה בירוואן בשנת 2008.