כתוב המשך לפרק זה - בתמיכת לאג'וס קוסות' ואימרה צ'סצ'נקי, הוא נבחר לייצג את יאנקובאץ' בדיאט של 1848, וב-1849 נעשה אחד השופטים בבית המשפט העליון. האסון הלאומי (נפילת המהפכה של 1848-49
) השפיע עליו עמוקות. במשך זמן קצר הוא היה גולה, וכשהוא חזר להונגריה בשנת 1850 הוא כבר היה בשפל רציני. ב-1854 כתב את שירו האחרון, "A vén cigány" ("הצועני הזקן"). הוא חזר לפסט כדי להיות קרוב לרופאים, ומת שם, באותו בית שבו קרולי קיספלוודי מת לפני 25 שנה. הוא נקבר בבית הקברות קרפסי. הלוויה שלו, ב-21 בנובמבר, הייתה יום אבל לאומי. ילדיו חסרי הכסף הוצבו על ידי מנוי לאומי שנאסף על ידי פרנץ דק, ששימש כאפוטרופוס שלהם.