בהשראת הציור הקירוני, בונו לקח הפסקה ממושכת מהקלטות עד יולי, ונסע לניקרגואה ולאל סלבדור עם אשתו, אליסון יוסון, כדי לראות ממקור ראשון את מצוקתם של איכרים שנפגעו מהסכסוכים הפוליטיים ומההתערבות הצבאית האמריקאית. בזמן שהם היו שם, הם עבדו עם שותפי המשימה המרכז-אמריקאית (CAMP), ארגון לזכויות אדם ופיתוח כלכלי. באל סלבדור הם פגשו חברי ה- Comité de Madres Monsignor Romero (COMADRES: ועדת האמהות מונסינור רומרו), ארגון של נשים שילדיהן נעלמו בכפייה על ידי ממשלת סלבדור במהלך מלחמת האזרחים
כי הם התנגדו למשטר הצבאי שהיה בשלטון. בנקודה מסוימת במהלך הנסיעה, בונו, אליסון, וחבר של CAMP נורו על ידי כוחות ממשלתיים כשהם בדרכם להעביר סיוע לקבוצת חקלאים. היריות היו אזהרה, ולפי המחבר ג'ון לורסן, האירוע גרם לבונו להבין ש"לא אכפת להם מהפריצה שלהם והם יכולים להרוג אותם אם הם מרגישים מחוייבים".