כתוב המשך לפרק זה - בשנת 1914, האימפריה העות'מאנית החלה במלחמה עם גדוד פרשים אחד בכוחותיה המזוינים וארבעה גדודי חיל חיל מאגר (הוקמו במקור בשנת 1912) תחת השליטה של הצבא השלישי. הגדודים האלה היו מורכבים מקורדים, טורקים כפריים וכמה ארמנים. הביצועים של דיוויזיות המילואים היו גרועים, ובמרץ 1915 הכוחות ששרדו הופכו לשתי דיוויזיות בסך הכל רק אלפיים איש ושבעים קצינים. מאוחר יותר באותו חודש, הגדודים הטובים ביותר התאחדו לדיוויזיה אחת והשאר התפרקו. עם זאת, חיל הפרשים שימש את הכוחות העות'מאנים במהלך 1915 במערכות עם הרוסים, ואחת יחידות הפרשים אפילו החליפה אש נשק קל עם צוות צוללת בדרדנלים בתחילת 1915. חיל הפרשים העות'מאני שימש בקרב עם בעלות הברית, כולל הקרב השלישי על עזה
בסוף 1917. בקרב זה, שני הצדדים השתמשו בכוחות הפרשים כחלק אסטרטגי של הצבאות שלהם. חיל הפרשים המשיך להיות מעורב במערכות עד שנת 1918, כולל בסכסוכים ליד נהר הירדן באפריל ובמאי באותה שנה, אשר העות'מאנים כינו את הקרבות הראשונים והשניים של הירדן, כחלק מהקרב של מגידו. עד ספטמבר 1918, כוחות חיל הפרשים של הצבא הרגיל היו מוצבים בכל רחבי החזית במזרח התיכון, והכוחות הרזרביים היחידים שנותרו מוכנים לפעולה בצבא העות'מאני היו שתי דיוויזיות פרשים, אחת מהן נוצרה לאחר הבעיות הראשוניות בשנת 1915.