כותב המשך לקטע זה - כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, איטליה כבר הייתה מעצמה גדולה בים התיכון ששלטה בחופי הצפון והדרום של האגן המרכזי. לאחר נפילתה של צרפת הוסר האיום העיקרי מהמערב, צי הים התיכון הבריטי, עם בסיסים בגibraltar, במלטה, בקפריסין, במצרים ובפלסטין המנדטרית שנשלטו על ידי בריטניה, נותר האיום היחיד על כוחה הימי האיטלקי בים התיכון. הפלישה לאלבניה
, יוון ומצרים, והמצור על מלטה ביקשו להרחיב את השליטה של הציר על הים. מדיניות זו הייתה כל כך רחבה ואפשרית פולשנית, עד שהיא איימה על אומות ניטרליות כמו טורקיה, איום שאסמט אינוני, נשיא טורקיה בזמן המלחמה, הגיב בכך שהבטיח להיכנס למלחמה רק אם ברית המועצות תצטרף לבעלות הברית.