ב-1933, עם עלייתו לשלטון של אדולף היטלר והנאצים בגרמניה, המצב היהודי הפך חמור יותר. משברים כלכליים, חוקים אנטישמיים גזעיים, ופחד ממלחמה הקרובה הובילו יהודים רבים לברוח מאירופה לפלסטין, לארצות הברית ולברית המועצות. בשנת 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה ועד 1941 היטלר כבש כמעט את כל אירופה, כולל פולין
"שבו מיליוני יהודים חיו באותו זמן" וצרפת. בשנת 1941, לאחר הפלישה לברית המועצות, החל הפתרון הסופי, מבצע מאורגן נרחב בקנה מידה חסר תקדים, שמטרתו השמדה של העם היהודי, וכתוצאה מכך רדיפה ורצח של יהודים באירופה הפוליטית, כולל צפון אפריקה האירופית (פרו-נאצי וישי צפון אפריקה וליביה האיטלקית). רצח העם הזה, שבו כשישה מיליון יהודים הושמדו באופן שיטתי, ידוע בשם השואה או "שואה" (מונח עברי). בפולין, שלושה מיליון יהודים נהרגו בתאי גז בכל מחנות הריכוז ביחד, עם מיליון במתחם המחנה של אושוויץ לבדו.