ב-1789, התוכנית של וירג'יניה קיבלה את תמיכתם של נציגים ממדינות גדולות כמו וירג'יניה, מסצ'וסטס, פנסילבניה, וניו ג'רזי, כפי שנקראה לה ייצוג מבוסס על אוכלוסייה. עם זאת, התוכנית של מדינות קטנות יותר העדיפה את התוכנית של ניו ג'רזי, שדרשה ייצוג חד-משפטי של כל מדינה, שיייצג את המדינות הבודדות, ויהיה פחות רגיש לשינויים ברגשות ההמונים של ההמונים. הבטחה זו נכתבה לראשונה ב-1789, כאשר בית הנבחרים של קונטיקטקט קיבל את ההסכם הראשון של בית הנבחרים, אשר היה חייב לספק ייצוג חד-משפטי שווה לכל אחד מהמדינות הבודדות, אך בסופו של דבר היה חייב לספק ייצוג פרופורציונאלי שווה בין המדינות הבודדות.
שני הבתים.