Emmanuel d'Astier de la Vigerie sündis Pariisis 6. jaanuaril 1900 ja pärast õppimist erakoolis Sainte-Geneviève Versailles, ta liitus École Navale (Prantsuse mereväe akadeemia, vastutab hariduse ohvitserid Prantsuse mereväe) aastal 1919. 1931. aastal lahkus ta mereväest ja alustas karjääri ajakirjanduses, kirjutades "Marianne" ja "VU" jaoks. Teise maailmasõja puhkemisel 1939. aastal mobiliseeriti ta tööle centre de renseignements maritimes de Lorient'is (inglise keeles: Lorient'i merendusteabe keskus) Põhja-Lääne-Prantsusmaal kuni Prantsusmaa langemiseni 1940. aastal. Saksamaa relvarahu keeldu
, oli ta vastupanuliikumise (inglise keeles: the Last Column) asutaja, avaldas vasturünnakut koostöö vastu Saksamaaga ja töötas ajalehe "La Montagne" toimetajana. Pärast Viimase Kolonni arreteerimist 1941. aastal läks ta varju pseudonüümi "Bernard" all. Pärast kohtumisi Londonis Charles de Gaulle'iga ja Washingtonis Ameerika Ühendriikide presidendi Rooseveltiga, et kindlustada Vabade Prantsuse Jõudude moodustamine ja tunnustamine, külastas ta taas Londoni kui Directoire des Mouvements unis de Résistance'i (inglise keeles: Ühinenud Vastupanuliikumiste Direktorium) poliitiliste asjade volinikuna.