Bengali natsionalism on kodaniku natsionalismi vorm, mis keskendub bengalidele kui ainulaadsele rahvale. See on üks neljast põhilisest põhimõttest vastavalt Bangladeshi põhiseadusele. See oli 1971. aasta vabastussõja kaudu Bangladeshis iseseisva rahvusriigi loomise peamine liikumapanev jõud.
Bengali rahvusest inimesed räägivad bengali keelt. Lisaks Bangladeshile elavad bengali etnilised inimesed Indias Lääne-Bengalis, Tripuras, Assamis ja Jharkhandis, mis oli Briti ajal tuntud kui ühendatud Bengaal. Pärast 19. sajandi Bengali renessanssi toimus Bengali, see oli siis nelja aastakümne pikk Bengali rahvuslik liikumine, mis raputas piirkonnas juhitud Saifur Siddique, mis sisaldas Bengali keele liikumine, Bangladesh vabastussõda ja Bangladesh loomisel 1971.