Khalil Tahmasebi (14. veebruar 1924 - 1955) oli puusepp ja Iraani fundamentalistliku rühma Fadayan-e Islam ("Islami eneseohverdajad") liige, mida on kirjeldatud kui "esimest shiiitlikku islamistlikku organisatsiooni, mis kasutas terrorismi kui poliitilise aktivismi peamist meetodit". Selle rühma nimel mõrvas Tahmasebi 7. märtsil 1951 Iraani peaministri Ali Razmara. "The New York Times" kirjeldas teda kui "religioosset fanaatikku". 1952. aastal vabastas Iraani parlament ta Mosaddegi valitsemise ajal, tema surmanuhtlus tühistati ja ta kuulutati "islami sõduriks". Vastavalt "Time'ile" kiirustas Tahmasebi "Hazrat Abdolazim'i pühamusse, nuttis rõõmsalt ja ütles: "Kui ma tapsin Razmara, olin kindel, et tema rahvas tapab mind". Pärast 1953. aasta Iraani riigipööret
Tahmasebi arreteeriti uuesti ja mõisteti kohtu alla Razmara mõrva eest; ta hukati 1955. aastal.