Faruki valitsemisaega iseloomustas üha suurenev rahvuslik rahulolematus jätkuva Briti okupatsiooni, kuningliku korruptsiooni ja ebakompetentsuse ning katastroofilise Palestiina sõja üle.
1948-1949. aasta. Kõik need tegurid õõnestasid lõplikult Farouki positsiooni ja rajasid tee 1952. aasta Egiptuse revolutsioonile. Farouk oli sunnitud loobuma oma väikelapse poja Ahmed Fuadi kasuks, kes sai kuningaks Fuad II, samas kui riigi haldamine läks Mohamed Naguib ja Gamal Abdel Nasser'i juhitud Vabade Ohvitseride Liikumisele. Lapse kuninga valitsemine kestis vähem kui aasta ja 18. juunil 1953 kaotasid revolutsionäärid monarhia ja kuulutasid Egiptuse vabariigiks, lõpetades Muhammad Ali dünastia pooleteise sajandi valitsemise.