Hartmann oli ka liige noore kommunistliku vastupanurühmituse "Der Soldatenrat", mis sai nime Saksamaal pärast eelmist "maailmasõda". Teised rühma liikmed olid Leopoldine Kovarik ja Kõik nad, nagu Hartmann, oleksid surma mõistetud ja hukatud, kui sõda oleks lõppenud
- Jah. Grupil oli oma "allamaailma" ajaleht, mis oli pühendatud sõjaväelastele ja teistele sõjaväelastele, et nad lahkuksid Saksa armee ja liituda Nõukogude armeega. Hartmann oli see, kes kirjutas sõjaväelastele adresseeritud kirja - mida mõned allikad kirjeldavad kui lehted. Ta korraldas koopiate ulatusliku tootmise ja koordineeris nende levitamist. Varane katse levitada sõnumeid, mis olid blokeeritud, ebaõnnestus. Selgus, et postiteenuse blokeerimise avamiseks oli oluline võimaldada iga üksiku sõduri tuvastamist tema ainulaadse "sõjalise postiteenuse viitenumbri" ("Feldpostnummer") järgi. Sel ajal oli tema kaaslane Rudolf Masl juba Norras, kus ta oli sõjaväeteenistusse kutsutud. Tal õnnestus saada ja edastada üle tuhande sõjaväelase vajalikke individuaalseid tunnusnumbrid. Ta andis need üle, kui ta oli 1941. aasta sügisel ja sügisel lühikese puhkuse ajal Viinis kodus.