Mustafa Kemal veenis assambleed tunnustama, et suveräänsus oli rahvas ja Rahvusliku Rahvusliku Valitsuse esindaja. 1921. aasta uues põhiseaduses võeti vastu rahva suveräänsuse seadus. See põhiseadus andis Mustafa Kemalile vahendid iseseisvusõja alustamiseks, kuna see avalikult hukkas Istanbuli valitsuse autoriteedi, andes suveräänsuse õiguse rahvale, mitte Osmanite sultanile. Kemal veenis seejärel GNA-d koguma rahvusliku armee. Täitevvõim delegeeriti valitsusele ja selle esimehele Mustafa Kemalile. Rahvusarmee seisis silmitsi liitlaste okupatsioonijõududega ja võitles kolmel rindel: Prantsuse-Türgi sõjas
, Kreeka-Türgi ja Türgi-Armeenia sõjad.