Pärast Kreeka mandri vabastamist (oktoober 1944) naasis Püha bänd Kreekasse, kus tekkisid pinged George Papandreou Briti toetatud rahvusliku ühtsuse valitsuse ja vasakpoolse rahvusliku vabastamisrinde (EAM) vahelistes suhetes, mis kontrollis enamikku Kreeka maapiirkonnast. Otsustavaks küsimuseks oli mässuliste jõudude desarmeerimine ja uue rahvusliku armee moodustamine nii pagendatud relvajõudude kui ka ELASi ja EDESi mässuliste liikmetest. Kuid Papandreou valitsus soovis säilitada Püha bänd ja Kreeka 3. "Rimini" mägibrigada puutumata: silmitsi palju suurema sissirühmaga, millel oli ebakindlad poliitilised kavatsused, soovisid Papandreou ja britid neid üksusi hoida ja muuta need uue armee tuumaks. Nende laialiviimine tähendaks, et nende liikmetest saaksid individuaalsed värvatud EAM-i poolt domineeritud rahvaarmees. See pinge jõudis lõpuks Dekemvriana
" sündmused Ateenas, kus Püha bänd võitles ELAS-i vägede vastu.