Teine mainimine leiab aset Lucius Apuleiuse raamatus "Kuldne ass": "Kohtu kirjutaja hakkas uuesti ulguma, kutsudes seekord süüdistuse esitanud peamist tunnistajat. Tõusis üles vanamees, keda ma ei tundnud. Teda kutsuti kõnelema seni, kuni kella sees oli vett; see oli õõnes maailm, kuhu vesi valati läbi kaelatraadi, ja millest see aeg-ajalt väljus". Apuleiuse kell koosnes kõige peenematest peenestestestest, sest voolav vesi sundis neid edasi kõndima. Teine mainimine leiab aset Lucius Apuleiuse raamatus "Kuldne ass": "Kohtu kirjutaja hakkas jälle ulguma, kutsudes seekord süüdistuse esitanud peamist tunnistajat välja. Tõusis üles vanamees, keda ma ei tundnud. Ta kutsuti kõnelema seni, kuni kella sees oli vett; see oli õõnes maailm, kuhu vesi valati läbi kaelatraadi kaelari kaela, ja millest see järk-järgult väljus". Apuleiuse kell koosnesidelt, kus kella
kohtus