Veneetsia ja Genova vahelised kaubanduslikud konfliktid põhjustasid 1256. aastal uue kodusõja, mida tuntakse kui Saint Sabase sõda. Veneetsia pooldaja Bohemond VI konflikt oma Genova vasallidega Embriaci tõi sõja Tripoli ja Antiookiasse. Aastal 1258 vallutas Hulagu, Suur-Khani Möngke noorem vend, Bagdadi ja lõpetas Abbasidide kalifaadi. Kaks aastat hiljem ühinesid Hethum I ja Bohemond VI mongolitega Aleppo vallutamisel, kui Bohemond põletas selle mošee ja vallutas Põhja-Süürias. Mongolid vabastasid kristlased oma staatusest ja kohalik kristlik rahvastik koostöös vallutajatega. Jeruusalemm jäi neutraalseks, kui Egiptuse mamelukid läksid pärast Hulagu't mongolitega võitlema, ja suur osa tema väest liikus Möngke surmast itta, et tegeleda mongolite pärimusega. Mamlükid alistasid Ain Jalut'is suuresti vähenenud mongolite armee
- Jah. Nende tagasitulekul mõrvati mameluugide sultan Qutuz ja asendati kindral Baibars'iga. Baibarid taastasid Saladini impeeriumi, ühendades Egiptuse ja Süüria ning hoidsid Hulagu kontrolli all, sõlmides liitu Kuldse Hordi mongolitega. Ta reformeeris valitsemistava Egiptuses, andes võimu eliidile. Frankidel ei olnud sõjalist võimet sellele uuele ohule vastu panna. Antiookias oli paigutatud mongolite garnison ja üksikud frankide parunid sõlmisid Baibaridega eraldi relvarahu. Ta oli otsustanud vallutada ristisõdijate riigid. Aastal 1265 vallutas ta Kesarea ja Arsufi, aastal 1266 Safed ja aastal 1268 Antioki. Jaffa alistus ja Baibers nõrgestas sõjalisi korraldusi, vallutades Krak des Chevaliers'i ja Montforti lossid, enne kui pööras oma tähelepanu oma ülejäänud eluks Ilkhanate'i mongolitele. Mamlüükide vallutamise järel toimusid korrapäraselt frankide ja kohalike kristlaste mõrvad.