Kui Paxson töötas Bulletinis, võttis ta viis nädalat puhkust, et toimetada Xilonen'i, ÜRO 1975. aasta naiste aasta ülemaailmse konverentsi päevalehte.
Mehhiko linnas, palkas kuue inimesest reporterit. "Xilonenis" redigeeris ta mõjukate kirjanike, nagu Germain Greer, teoseid. Paxson nimetas seda hiljem kõige tähtsamaks, mida ta eales teinud on; see teenis talle AWC Headliner auhinna. Kui ta tagasi tööle läks, kirjutas ta konverentsi kohta neljaosalise seeria, mis ilmus mitmes ajalehes üle kogu riigi, kuid mitte "Bulletinis". Paxson nägi seda kui kirjutist seinale ja hakkas tööd otsima. Ta võttis ühendust Neuhartiga, kes oli Gannetti juht, kes oli suurendanud ettevõtte tähelepanu naiste ja vähemuste edendamisele. Ta tõi ta nende peakorterisse Rochesterisse ülekuulamiseks. Oodates töökohta, sai ta "Bulletinis" halveneva olukorraga pettunud ja lahkus 1976. aastal; tema lõpupalk oli 22 000 dollarit. Seejärel ühines Paxson Jurney ja Jill Ruckelshaus'iga, et töötada naiste staatuse kolmanda komisjoni ametliku aruande kallal.