Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - 1978. aasta riigipöörde ajal
Afganistanis, kus kommunistlik partei võttis võimu, algatas ta radikaalse moderniseerimise reformi kogu riigis, mis oli sunnitud ja sügavalt ebapopulaarne, eriti traditsioonilisema maapiirkondade elanike ja traditsiooniliste võimu struktuuride seas. Režiimi iseloom, mis oli opositsiooni jõuliselt allasurumine, sealhulgas tuhandete poliitvangide hukkamine, viis valitsusevastaste relvastatud rühmituste tõusuni ja aprillis 1979 olid suured osad riigist avatud mässu. Valitsuspartei ise koges sügavat rivaalitsemist ja 1979. aasta septembris mõrvati Afganistani Rahva Demokraatliku Partei (PDPA) peasekretär Nur Mohammad Taraki tema teise käsutaja Hafizullah Amini käsul, mis süvendas suhteid Nõukogude Liiduga. Lõpuks otsustas nõukogude valitsus peasekretär Leonid Brejnev 24. detsembril 1979 40. armee. Saabudes pealinna Kabuli, korraldasid nad riigipöörde, tappes PDPA peasekretäri Amini ja paigutades Nõukogude lojaali Babrak Karmali rivaalitsema fraktsioonist. Läbiviimist nimetati erinevalt "invaasiaks" (Lääne meedia ja mässuliste poolt) või seaduslikuks toetusinterventsiooniks (Venemaa ja Afganistani valitsuse poolt) Brežnevi doktriini alusel.