Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbiviimine: parlament võib määrata esindajatekoja liikmete arvu, kuid põhiseadus näeb ette, et see arv peab olema "nii peaaegu kui võimalik, kaks korda rohkem kui senaatorite arv"; seda nõuet nimetatakse tavaliselt "suhteseadeks". Seega koosneb parlament praegu 150 liikmest. Igale osariigile eraldatakse kohad vastavalt elanikkonnale; igale algsele osariigile, olenemata suurusest, on tagatud vähemalt viis kohta. Põhiseadus ei taga territooriumi esindajat. Parlament andis 1922. aastal istekoha Põhja-Territooriumile ja 1948. aastal Austraalia Pealinna-Territooriumile; nendel territoriaalsetel esindajatel oli aga kuni 1968. aastani ainult piiratud hääleõigus. Föderaalsete valijate piirid piiritletakse või jaotatakse ümber iga kord, kui osariigi või territooriumi kohtade arv korrigeeritakse, kui valijate arv ei vasta üldiselt elanikkonna suurusele või kui viimasest ümberjaotamisest on möödunud seitse aastat. Alates 1901. aastast kuni 1949. aastani koosnes parlamendihoone 74 või 75 liikmest (senati oli 36). Aastatel 1949-1984 oli senatil 121-127 liiget (senatil oli 60 liiget kuni 1975. aastani, mil see suurenes 64 liigeni). 1977. aastal otsustas High Court vähendada parlamendi koosseisu 127lt liikmest 124ni, et järgida nexus sätet. 1984. aastal laiendati nii senati kui ka koosolekut; sellest ajast alates on koosolekul olnud 148 kuni 150 liiget (senati 76).  Milline dokument ei taga, et territooriumid saavad esindatust?
Põhiseadus