See oli Pyeongchangi teine järjestikune pakkumine olümpiamängude korraldamiseks pärast 2010. aasta pakkumist. 2014. aasta projekt koondas kõik võistluskohad ühe tunni jooksul Pyeongchangi, kutsus üles investeerima tohutuid summasid uude taristu ja spordikohtadesse, sealhulgas uues Alpensia kuurordis; lisaks edendaks spordiüritus jagatud rahvas rahu ja harmoonia sõnumit. Alates 2003. aastast valiti piirkond 2009. aasta Mount Titlis'i naiskurli maailmameistrivõistluste ja FIS Snowboarding'i maailmameistrivõistluste 2009. aasta Gangwonis, 2009. aasta Biatloni maailmameistrivõistluste 2009. aasta võistluseks.
Pyeongchangis, eesmärgiga saada Aasia talvisportkeskuseks. Kuigi Rahvusvahelise Olümpiakomitee hindamismeeskond kiitis 2007. aasta veebruaris seda piirkonda avaliku toetuse, valitsuse toetuse ja infrastruktuuri taseme eest, ei ole Pyeongchang populaarne turistide sihtkoht välismaistele suusatajatele, kuna Lõuna-Korea kuiv talvekliima tõttu tugineb suuresti lumemasinatele, enamik piirkonna kahe suusatamiskoha nõlvad on suhteliselt lühikesed, mugavused ja meelelahutusvõimalused ümbritsevas piirkonnas on suhteliselt arenenud ja "jooksud on blokeeritud nii, et on raske leida kohta, kus võita keskpõhja urineerimine metsas", põhjustades mõnede kahtluse alla Pyeongchangi suutlikkus edukalt võõrustada talveolümpiamänge.