Kokkuvõte artiklist:  Debra Milke veetis 22 aastat surmanuhtlusel, süüdi mõistetud koos kahe teise mehega vandenõus tappa tema poeg väidetavalt kindlustusmaksete eest. Esmaspäeval otsustas kohtunik, et Arizona naine on süütu ja tühistas kõik tema vastu esitatud süüdistused. See teeb Milke'ist vaid teise naise, kes on Ameerika Ühendriikides surmanuhtlusest vabastatud. Veelgi tähtsam on see, et kohtuniku otsus vabastab lõpuks Milke pärast aastatepikkust juriidilist tagant-tagasi-käimist juhtumis, kus ta kindlalt kinnitas oma süütust. Juhtumi tagasilükkamise võti oli süüdistaja väärkäitumine, peamiselt uurija Armando Saldate, kes ütles, et Milke tunnistas talle kuriteo, kuigi polnud ühtegi tunnistajat ega salvestust. Prokurörid eitasid vandekohtule Saldate'i personalieeskirjad, mis näitasid väärkäitumist teistes juhtumites, sealhulgas vandenõuga valetamist. Kaks meest, kellega Milke oli süüdi mõistetud, mõisteti eraldi kohut ja on endiselt surmanuhtlusel. Päev pärast seda, kui ta 1. detsembril 1989 kaubanduskeskuses jõuluvana nägi, küsis noor Christopher Milke oma emalt, kas ta võiks jälle sinna minna. Milke'i toakaaslane, James Styers, võttis poisi; siis helistas Milkele, öeldes, et Christopher on kadunud. Styers sõitis sõbraga poissi linnast välja, kus Styers tulistas Christopherit kolm korda pähe. Styers ja tema sõber mõisteti süüdi mõrvas ja mõisteti surma. Milke oli süüdi väidetava Styeri sõbra Roger Scotti tunnistuse põhjal. Uurija Saldate ütles, et Scott ütles talle, et Milke oli seotud tema poja tapmise vandenõuga. Tema kohtuprotsessi ajal tõid prokurörid välja tõenäolise motiivina 5000 dollarise elukindlustuspoliisi, mille ta lapsele oli välja võtnud. Aga ei Scott ega Styers ei tunnistanud kohtus vandenõu kohta. Ükski teine tunnistaja või otsene tõend ei seostanud Milke'i kuriteoga peale Saldate'i tunnistuse. Saldate ütles, et Milke tunnistas ülekuulamisel oma rolli mõrvaplotti ja ütles, et see oli "halb otsustusvõime". Ühtegi ülekuulamist ei salvestatud, keegi teine polnud toas ega vaadanud...
Debra Milke mõisteti süüdi mõrvas oma poja surmas ja sai surmanuhtluse. Ei olnud tõendeid, mis teda kuriteoga siduks, kuid uurija ütles, et ta tunnistas üles. Sellel uurijal oli "kohtuliku käitumise ajalugu", kaasa arvatud vande all valetamine.