Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Alates oma karjääri algusest hakkas Casagrande arhitektuuri segama teiste kunsti- ja teadusuuringute erialadega, tehes mitmeid ökoloogiliselt teadlikke arhitektuurilisi installatsioone üle maailma. Pärast seda, kui nad olid Ühendkuningriigi ajakirja Architectural Reviewi arenenud arhitektuuri konkursil (1999) finalistid, kutsuti Marco Casagrande ja tema tolleaegne partner Sami Rintala 2000. aasta Veneetsia biennaalile. New York Timesi reporter valis nende projekti "60 Minute Man" oma isiklikuks lemmikuks Biennaalis. Projekti raames istutasid Casagrande & Rintala tamme metsa mahajäetud praami, millele lisati 60 minuti väärtuses Veneetsia linna toodetud komposteeritud inimjäätmed. Casagrande'i arhitektuuriline töö hõlmab arhitektuuri, linnaplaneerimise ja keskkonna planeerimise valdkondi, keskkonnakunsti, tsirkused ja muid kunstivaldkondi. Ta on veendunud, et inimene ei tohi lasta end siduda stressiga, majandusliku ümbritsevuse, meelelahutusele või teabele juurdepääsuga internetis. Reaalsus on väärtuslik. Casagrande teosed ja õpetamine liiguvad vabalt arhitektuuri, linna- ja keskkonnasuundamise ning teaduse, keskkonnakunsti ja tsirkuse vahel, mis moodustavad kommedia dell'architettura arhitektuurilise mõtlemise, sotsiaalse draama ja keskkonnaalase teadlikkusega seotud ehitatud inimkeskkonna laiema nägemuse. Loodus on ainus reaalsus. Casagrande nimetati Taiwani Tamkangi Ülikooli ökoloogilise linnaplaneerimise professoriks pärast Treasure Hill'i projekti, mille käigus Casagrande muutis linnafarmerite ebaseadusliku asunduse keskkonnarbanismi eksperimentaalseks laboratooriumiks. Kogukonna reaktsioonid olid mitmesugused. 2017. aastal oli ta ENSAV: École Nationale Supérieure d'Architecture de Versailles kutselprofessor.  Küsimus: Mis on Casagrande arvates kaasaegsete inimeste silmad kinni pandud?
stressi, majandusliku keskkonna, meelelahutuse või teabe interneti kaudu kättesaadavuse