12. veebruaril 1912, pärast läbirääkimisi, andis Longyu välja keiserliku edikti, mis tõi kaasa lapse keiser Puyi abdicatsiooni. See tõi lõpu üle 2000 aasta kestnud Hiina keisririigile ja alustas sõjapealiku fraktsionalismi pikka ebastabiilsuse perioodi. Korraldamata poliitilised ja majanduslikud süsteemid koos Hiina kultuuri laialdase kriitikaga põhjustasid küsimusi ja kahtlusi tuleviku suhtes. Mõned Qing'ile lojaalsed inimesed organiseerisid end "Royalistliku Partei" nime all ning püüdsid kasutada sõjakast aktivismi ja avatud mässu, et monarhia taastada, kuid ebaõnnestunud. 1917. aasta juulis toimus ebaõnnestunud katse taastada Qing dünastia, mida juhtis Zhang Xun, mida vabariiklikud väed kiiresti ümber pöörasid. Puyi lubati elada Keelatud linnas pärast tema troonist loobumist kuni Pekingi riigipöörduni 1924. aastal. 1930. aastatel tungis Jaapani keisririik Põhja-Hiinasse ja asutas 1932. aastal Mandžuukuo, mille keiseriks sai Puyi. Pärast sissetungi
Nõukogude Liidu poolt, Manchukuo langes 1945.