Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülekandmine: System M televisioonisignaaliga kasutatakse NTSC värvikodeerimist, mis koosneb 30⁄1.001 (ligikaudu 29,97) sekunde võrreldavatest videokaardidest. Iga raam koosneb kahest väljast, millest igaüks koosneb 262,5 skaneerimisjoonest, kokku 525 skaneerimisjoonest. 486 skaneerimisjoont moodustavad nähtava rasteri. Ülejäänu (vertikaalne tühjendusintervall) võimaldab vertikaalset sünkroonimist ja jälgimist. See tühjendav intervalli oli algselt kavandatud lihtsalt tühjendada vastuvõtja CRT, et võimaldada lihtsaid analoogringkondade ja aeglase vertikaalse taastumise varajaste TV vastuvõtjad. Kuid mõned neist ridadest võivad nüüd sisaldada muid andmeid, näiteks suletud pealkirju ja vertikaalse intervalli aja koodi (VITC). Täielikus rasteris (välja arvatud pooljooned, kuna need on omavahel seotud) joonistatakse esimeses valgusväljas paarnumbrilised skaneerimisjooned (kõik teised jooned, mis oleksid paarnumbrilised, kui neid loetaks videosignaalis, nt {2, 4, 6,..., 524}), ja paarsnumbrilised (kõik teised jooned, mis oleksid paarsnumbrilised, kui neid loetaks videosignaalis, nt {1, 3, 5,..., 525}) joonistatakse teises valgusväljas, et saada väljal värskenduse sagedusega 60⁄1,001 Hz (umbes 59,94 Hz) vilkuva pildi. Võrdluseks, 576i süsteemid nagu PAL-B/G ja SECAM kasutavad 625 joont (576 nähtavat) ja seega on neil kõrgem vertikaalne resolutsioon, kuid madalam ajaline resolutsioon 25 kaadrit või 50 valdkonda sekundis.  Küsimus: Milleks on CRT-televisioonidel vaja vertikaalset vahelejäämist?
vertikaalne sünkroniseerimine ja jälgimine