Selle paragrahvi jätkamine - Samal ajal oli hiljutine eelarve kriis muutnud Prantsuse mereväe strateegiat. Meremaad olid nüüd Prantsusmaast laevaehituses ja relvastuses eespool ja nautis üha enam arvulist eelist. Vauban soovitas loobuda laevastiku sõjast, "guerre d'escadre", ja asendada seda kaubandusliku ründamisega, "guerre de course", ning nõustus laevastiku kasutamisega, mida toetasid üksikud laevaomanikud, kes varustasid oma laevu privaatsete laevadena, mille eesmärk oli hävitada meremaade kaubandus. Vauban väitis, et see strateegiline muutus rööviks vaenlase majandusliku baasi, ilma et see maksaks Louis XIV-le raha, mida oli palju kiiremini vaja Prantsusmaa sõjavägede säilitamiseks maismaal. Rüstijad, kes rändasid kas üksikisikuna või täielikena eskadronnidena Dunkerque'ist, St Malo'st ja väiksematest sadamatest, saavutasid märkimisväärset edu. Näiteks aastal 1695 vallutas markiis Nesmond seitsme liinilaevaga Inglise Ida-India Kompaniilt laevad, mis olid väidetavalt teeninud 10 miljonit liivrit. 1696. aasta mais pääses Jean Bart Dunkerque'i blokaadist ja tabas Põhja-Merel Hollandi konvoidi, põletades 45 laeva; 18. juunil 1696 võitis ta Dogger Banki lahingu; ja 1697. aasta mais ründas Pointis'i parun koos teise kaaperelennukite eskadrilliga Cartagena't ja vallutas selle
, teenides talle ja kuningale 10 miljoni liivri osa.