DNA nanotehnoloogia on näiteks alt-üles molekulaarse eneseassamblee, kus molekulaarsed komponendid spontaanselt organiseeruvad stabiilseks struktuuriks; nende struktuuride konkreetne vorm on tingitud komponentide füüsikalistest ja keemilistest omadustest, mille on valinud disainerid. DNA nanotehnoloogias on koostismaterjalid nukleonhapete, näiteks DNA, kiud; need kiud on sageli sünteetilised ja neid kasutatakse peaaegu alati väljaspool elus rakkude konteksti. DNA sobib hästi nanoskaalal ehitamiseks, sest kahe nukleonhappe kiudude vaheline sidumine sõltub lihtsatest baaspaarimisreeglitest, mis on hästi mõistetud ja moodustavad nukleonhappe helikside spetsiifilised omadused. Need on näiteks alt-üles molekulaarse eneseassamblee, kus molekulaarsed komponendid spontaanselt organiseeruvad stabiilseks struktuuriks; nende struktuuri konkreetne vorm indutseeritakse disainerite poolt valitud komponentide füüsikaliste ja keemiliste omaduste tõttu.
tuuma