Kuigi Prantsuse ja Briti valitsused kuulutasid Saksamaale sõja pärast Poola sissetungi 1939. aasta septembri alguses, ei toimunud Pariisi tänavatel ühtki äkilist muutust, isegi pärast seda, kui Nõukogude Liit kaks nädalat hiljem Poola teiselt poolt tungis. 10. mail 1940 tungis Saksa armee Prantsusmaale, kuid seekord oli mõju Pariisi kohene, eriti Saksa poliitiliste pagulaste jaoks. 13. mail 1940 määrati kõikidele Prantsusmaal viibivatele saksa naistele end ametivõimude ette näidata. Irene Wosikowski ei suutnud seda nõuet täita, sest ta arreteeriti 12. ja 13. mai öösel ja viidi Gurs'i internatsioonilaagrisse Bordeaux'st lõuna pool. Saksa armee vallutas Põhja-Prantsuse umbes kuue nädala jooksul. Prantsuse-Saksa relvarahu tingimuste kohaselt
22. juuni 1940. aasta resolutsiooni kohaselt pidi Prantsusmaa põhjapoolse osa saama Saksa otsese kontrolli alla, samas kui lõunapoolse osa, mis sel ajal oli määratletud kui "vaba tsoon", pidi Vichy'st juhtima marionettvalitsus, mida juhtis austatud Prantsuse sõjakangelane. Järgmise paari aasta jooksul vähenes Vichy valitsuse juba niigi piiratud autonoomia veelgi, kuid 1940. aastal oli oluline, et interneerimislaager ei asunud okupeeritud tsoonis, vaid koos oluliste linnadega Toulouse, Lyon ja Marseilles "vaba tsoonis".