Euroopa kaupmehed jõudsid India rannikule esmakordselt 1498. aastal, kui Portugali maadeuurija Vasco da Gama jõudis Calicut'i sadamas, otsides tulutoovat vürtsikaubandust. Üle sajandi hiljem asutasid hollandlased ja inglased India poolkontinendil kaubandusväljakuid, kusjuures esimene inglise kaubandusväljaku asutati Suratis aastal 1613. Seitsmeteistkümnenda ja alguses kaheksateistkümnenda sajandi jooksul võitsid britid sõjaväeliselt portugali ja hollandi, kuid jäid konflikti Prantsuse, kes oli selleks ajaks püüdnud end subkontinendil asutada. Mugulide impeeriumi langus 18. sajandi esimesel poolel andis brittidele võimaluse India poliitikasse kindlalt asuda. Pärast Plassey lahingut 1757. aastal, mille käigus East India Company'i India armee Robert Clive'i juhtimisel võitis Bengali naabbi Siraj ud-Daulah't, asus ettevõte India asjades suureks mängijaks ja varsti pärast seda sai administratiivsed õigused Bengali, Bihari ja Midnapuri piirkondade üle, mis olid osa Odisha'st, pärast Buxari lahingut 1764. aastal. Pärast Tipu Sultani alistamist sattus enamik Lõuna-India osariikidest kas Kompanii otsese valitsuse alla või kaudse poliitilise kontrolli alla kui osa printslikest riikidest tütarliidus. Hiljem võttis Kompanii kontrolli Maratha impeeriumi valitsetud piirkondade üle, pärast seda, kui nad olid võitnud neid mitmes sõjas. Punjab annekteeriti 1849. aastal, pärast sikhide armee lüüasaamist esimeses (1845-1846) ja teises
(1848/49) Inglise-siikhi sõjad.