Bajo Pivljanin (sündinud 7. mail 1685), sündinud Dragojlo Nikolić, oli Serbia "hajduk" komandör, kes tegutses peamiselt Osmanite territooriumil Hertsegoviinas ja Lõuna-Dalmaatsia. Sündinud Pivas, tol ajal Osmani impeeriumi osana, oli ta härjakaupmees, kes väidetavalt lahkus oma külast pärast osmani ebaõiglust. Aastal 1654 mainiti teda Veneetsia-Osmaani sõjas röövlisena. Aastal 1656 astus ta Veneetsia Vabariigi teenistusse. Haiduksid kasutati Veneetsia Dalmaatsia kaitsmiseks. Järgmise kümnendi jooksul jäi ta madala auastmega "hajdukiks", osaledes mõnes märkimisväärses operatsioonis, näiteks Trebinje rünnakus. Aastatel 1665 ja 1668 tõusis ta kiiresti "harambaša" ("banditide juht") tasemele. Pärast sõda, mis lõppes veneetslaste jaoks ebasoodsalt, viidi hajdukid Osmanite surve all Kotori lahe varjupaigast välja. Aastatel 1671-1684 oli Pivljanin koos teiste hajdukidega ja nende peredega pagulasena Dalmaatsia. Uue konflikti korral
1685. aastal langes ta koos oma bändiga lahingus Scutari osmani kuberneri vastu. Teda peetakse üheks oma aja kõige silmapaistvamaks haiduksiks ja teda kiidetakse Serbia eepilises poeesias.