Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülekandmine: Viniik oli tsivilisatsiooni alguses tuntud kui õlle ja veini õhuga kokkupuutumise loomulik tulemus, sest äädikhapet toodavad bakterid on olemas kogu maailmas. Ädikhapet kasutati alkeemias juba 3. sajandil eKr, kui Kreeka filosoof Theophrastus kirjeldas, kuidas äädik toimis metallidega, et toota kunstis kasulikke pigmente, sealhulgas valge plii (pliikarbonaat) ja verdigris, roheline vasksoolade segu, sealhulgas vask (II) atsetaat. Iidsed roomlased keetasid hapu veini, et valmistada väga magusat siirupit, mida kutsuti sapa. Sapa, mida toodeti plii pottides, oli rikas pliiatsetaadiga, magus aine, mida kutsuti ka plii suhkruks või Saturni suhkruks, mis aitas kaasa plii mürgistamisele Rooma aristokraatia seas. 16. sajandi saksa alkeemik Andreas Libavius kirjeldas atsetooni tootmist pliiatsetaadi kuivatest destilleerimisest, ketoonilisest dekarboksülatsioonist. Vee esinemine äädikas mõjutab äädikhapet nii tugevalt, et keemikud uskusid sajandeid, et jäädunud äädikhapped ja äädikas leiduv happe on kaks erinevat ainet. Prantsuse keemik Pierre Adet tõestas, et need on identsed.  Küsimus: Mis on õhule kokku puutuva õlle ja/või veini ühine toode?
Õli