Pärast Dos de Mayo ülestõusu ja sellele järgnenud Bailén'i lahingus toimunud õnnetust olid Prantsuse okupatsiooniarmeed Hispaanias sunnitud tõmbuma tagasi Ebro jõe taga kirdeosas. Olukordade pöördumisel šokeeritud ja vihane Napoleon käskis 130 000 veterani sõjaväelast marssida Hispaaniasse. Prantsuse keiser kavatses ühendada tugevdused juba seal asuvate vägedega ja juhtida neid Hispaaniat ja Portugali vallutama lõplikult. Vahepeal olid Hispaania rahvas pettunud oma suhteliselt kergete edumistega ja uskunud, et võitlus on peaaegu läbi. Hispaania kindralid ja poliitikud hakkasid omavahel tülitsema. 10. oktoobrini 1808 oli Napoleonile 244 125 sõdurit, kes olid kogunenud kaheksas armee korpuses, ratsaväe reservis, Keisriku Kaitseväes ja teistes vormingutes, et vallutada Hispaania. 1808. aasta novembris ründasid Napoleoni väed purustava jõuga ja Hispaania kaitsevõitlused purunesid Burgos, Espinosa, Tudela ja Somosierra lahingutes
- Jah. 1. detsembril alistus Madrid Napoleonile. Prantsuse keiser pani oma venna Joseph Bonaparte uuesti kuningaks ja hakkas seadusi ümber kirjutama. Ta kavatses saata sõjaväed Lõuna-Sevillasse ja esimesel võimalusel Portugali tagasi vallutada. Siiski ilmus sündmuskohal uus vaenlane, kes tõrjus Napoleoni plaane.