17. oktoobril 1856 moodustas ja juhtis Hotta "ad hoc" komiteed ametnikest, kellel on erilised teadmised välispoliitikast. Novembris 1856 palus ta liikmetel esitada soovitusi Jaapani sadamate avamise tingimuste kohta. Nende arutelude tulemustest sai läbirääkimiste alus, mille tulemusena sõlmiti 1858. aasta sõpruse ja kaubanduse leping (tuntud ka kui Harris'i leping), mis avas Ameerika kaubandusele kuus sadamat ja kehtestas ekstraterritoriaalsuse. Tuginedes tema teadmistele Noolide sõja sündmustest
Hotta uskus, et kui Ameerika konsuli Townsend Harrise nõudmisi ei rahuldata, tekib Ameerika Ühendriikide poolt vägivaldne vastus. Siiski oli vaja veenda Keisrit Kōmei lepingut vastu võtma. Kiotosse reisides leidis Hotta keisri kindlalt keisrikoja "jōi" fraktsiooni keskel, kes toetas välismaalaste väljasaatmist Jaapanist, vajadusel jõuga, ja oli sunnitud tulema Edo tühjade kätega. Peale selle oli "shōgun" Tokugawa Iesada väga haige ja šoguni õukonnas puhkes lahing selle üle, kes oleks tema järeltulija. Kuna need küsimused olid endiselt suuresti lahendamata, asendati Hotta 21. juunil 1858 Ii Naosuke'ga, kellele anti "tairō" tiitel.