Sanjabi ja Allahyar Saleh juhtisid Iraani parteid, natsionalistlikku, progressiivset, vasakpoolset ja Nõukogude-vastast rühmitust 1950. aastatel. Parteist sai osa Rahvusliidust. Sanjabi oli Mohammad Mossadeghi lojaalne toetaja ja hiljem teenis ta 1952. aastal Mossadeghi ajal haridusministerina. Mossadegh oli juhtinud liikumist Briti kontrolli all oleva Iraani naftatööstuse (mis sai pärast riiklikustamist tuntuks kui Iraani riiklik naftakompanii) natsionaliseerimiseks ja pärast seda sai ta hõivatud Briti (kes oli varem kontrollinud naftatööstust ja soovis selle üle kontrolli taastada) ning Mohammad Reza Shah'i (Iraani kuningas, kes oli vastu Mossadegh'i poliitikale Briti suhtes, samuti peaministri jõupingutustele piirata Shah'i võimu ja mõju) ümber kogunenud jõududega. Pärast seda, kui CIA-MI6 riigipöördega vallutas Mossadegh'i
1953. aasta augustis ja taastas ðahhi troonile, läks Sanjabi koos teiste Mossadegh'i toetajatega oppositsioonile ðahhi režiimi vastu. Ta osales tugevalt Teise Rahvusliidu moodustamisel 1960. aastal. Taastatud Rahvuslik Frontt pidi jääma tegutsevaks viis aastat, kuid üha halvenevatel tingimustel. Vaatamata mõõdukale nõudmisele valimisreformide ja "valitseva, mitte valitseva" šahhi järele, keeldus šah Front'i tegevust talumatust. Tema võimsad julgeolekujõud, eriti kurikuulus SAVAK, vaikistasid Sanjabi ja teiste ilmalike demokraatide sarnased. Selle ja mitmesuguste teiste tegurite tõttu oli see 1965. aastaks laiali läinud. Frondi tegevus jäi hingele kuni 1970. aastate lõpuni. See taastati 1977. aasta lõpus Sanjabi juhina.