Gandhi visioon iseseisvast Indiast, mis põhineb religioossel pluralismil, astus väljakutsele 1940ndate alguses uue moslemite natsionalismi poolt, mis nõudis Indiast välja raiutud eraldi moslemite kodumaad. 1947. aasta augustis andis Suurbritannia neile iseseisvuse, kuid Briti India impeerium jagati kaheks valitsemisalaks: hindude enamuses Indiaks ja moslemite enamuses Pakistaniks. Kui paljud pagendatud hindu, moslemid ja sikhid hakkasid oma uude maadele minema, puhkes religioosne vägivald, eriti Punjabis ja Bengali osariigis. Vältides ametlikku iseseisvuse tähistamist Delhi's, külastas Gandhi mõjutatud piirkondi, püüdes anda lohutust. Järgnevatel kuudel võttis ta vastu mitu näljastreiki, et lõpetada religioosne vägivald. Viimane neist, mis tehti 12. jaanuaril 1948, kui ta oli 78-aastane, oli ka kaudne eesmärk survestada Indiat maksma välja mõned Pakistanile võlguvad rahalised varad. Mõned indiaanlased arvasid, et Gandhi oli liiga leeb. Nende seas oli Nathuram Godse, hindu rahvuslane, kes mõrvas Gandhi
1948. aasta 30. jaanuaril tulistades kolm kuuli oma rinna.