1950ndate keskpaigaks saadeti Austraalia armee mitmesse Lõuna-Aasia teatrile reageerides kommunismi ohule ja selle tulemusena loodi 1954. aastal uuesti džungli koolituskeskus. Sel ajal laiendati keskuse rajatisi ja selle allüksused koosnesid ohvitseride ja allohvitseride koolitusüksusest, kollektiivsest ettevalmistusüksusest ja doktriini osakonnast. Kolonel Ted Serong võttis keskuse juhtimise üle 1955. aastal ja instruktorite seas olid ohvitserid, kes olid saanud suured kogemused Teise maailmasõja ajal. Nende seas oli leitnant-kolonel George Warfe, kes oli sõja ajal juhtinud komandokompaniit ja jalaväebaataljoni ja keda määrati pealinstruktoriks. Major Bernard O'Dowd, kes oli teeninud Koreas, võttis üle vanema instruktorina. Kasutades nende meeste oskusi, valmistati Austraalia kuningliku rügemendi üksused ette Malaja rändeks.
ja Borneo. Esimene üksus, kes sai väljaõpet, oli 2. pataljon, Royal Australian Regiment, mis sõitis läbi Canungra 1955 alguses. 1960. aastal laiendati keskuse ülesandeid, et hõlmata sõjaväe kõigi korpuste ohvitseride edutamise kursuste koolitamist. 1964. aastal sai keskus kolonel Stuart Clarence Grahami juhtimise alla. Pärast Austraalia sõdurite pühendumist Lõuna-Vietnamile tõstis keskus oma koolitusprogrammi, kuna Canungra kaudu pöörati igal aastal 10 000 sõdurit, mis oli osa iga pataljoni kohalolekueelsest koolitusest, mida iga pataljon pidi täitma enne teenistusreisi alustamist. Selle osana tõsteti 4. jaanuaril 1966 Canungras üles demonstratsiooniüksus. Hiljem nimetati see ümber peakorteriks 1. diviisi kaitsekompaniiks. Treening koosnes kolmest nädalast füüsilise ja vaimse karmistamise läbi tõkete ja lahingute.