Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Aastatel 1754-1762 avaldas Hume "The History of England", kuue köite töö, mis ulatub (vastavalt selle allkirjale) "From the Invasion of Julius Caesar
revolutsioonile 1688. aastal". Hume, kes oli inspireeritud Voltaire'i arusaamast ajaloo laiusest, laiendas selle valdkonna fookust kaugemale ainult kuningate, parlamentide ja sõjavägede, samuti kirjandusele ja teadusele. Ta väitis, et vabaduse otsimine on kõrgeim mõõdupuu mineviku hindamiseks, ja jõudis järeldusele, et pärast märkimisväärseid kõikumisi oli Inglismaa tema kirjutamise ajal saavutanud "kõige täielikuma vabadussüsteemi, mida inimkond kunagi tundnud on". Seda tuleb pidada kultuurilise tähtsusega sündmuseks. Pealegi oli see oma ajal uuendus, mis tõusis kõrgemale oma väga vähestest eelkäijast". Hume'i "Inglismaa ajalugu" tegi temast kuulsa ajaloolase, enne kui teda üldse tõsiselt filosoofiks peeti. Selles teoses kasutab Hume ajalugu, et rääkida Inglismaa tõusu ja selle suuruse ning religiooni katastroofiliste mõjude kohta selle arengule. Hume'i arvates võib Inglismaa tõusu ajalugu anda malli teistele, kes sooviksid samuti tõusta selle praegusele suurusele.