Kirjutage selle lõigu jätkamine - Morillo ja Morales juhitud rojalistide väed vallutasid Cartagena ja Bogotat
1816. aastal. Enne New Granadasse lahkumist oli Morillo lõpetanud enamiku Boves'e all võitlevatest ebaregulaarsetest jõudest, välja arvatud need, mida ta New Granadasse viis. Väikeste väljavaadetega hakkasid mõned "pardosid" ja "llanerosid" ühinema mässudega, mis puhkesid Hispaania valitsuse vastu Venezuelas lõunaosas asuvates laiadel tasandikel. Vahepeal otsustas Bolívar sõita Jamaikale, et saada Inglismaalt abi, kuid ta sai sellest keelduda. Sealt läks ta Haiti, mis oli esimene Ladina-Ameerika vabariik, mis sai iseseisvaks. Haiti presidendi Alexandre Pétion'i toetusel ja veel ühe Curaçao kaupmehe, Luis Brión'i mereväe abiga naasis Bolívar Margarita saarele, mis oli kindel vabariiklaste kindlus, kuid tema vabariiklaste vägede juhtimine ei olnud veel kindel. Mariño, kes oli koos Bolívariga Haitilt tagasi tulnud, juhtis omaenda ekspeditsioone ja tal õnnestus 1817. aastal ajutiselt vallutada Cumaná. Kui Brión varustas väikese laevastikuga, purjetas Bolívar lääne poole mööda Venezuela rannikut Ocumare de la Costa (Los Cayos'i ekspeditsioon), kus Pétion'i nõudmise täitmiseks kuulutas ta ametlikult orjuse lõppu (kuigi see jäi tähelepanuta). Morales, tagasi Venezuelasse pärast Uue Granada alistamist, ründas vabariikliku ekspeditsioonijõudu arvukalt üle vabariiklaste armeega. Bolívar põgenes ja sõitis koos Brióniga veel kord Haitile. Piar ja Gregor MacGregor, Šoti sõdur, kes oli varem New Granadas tegutsenud, suutsid põgeneda koos oma jõududega riigi sisemusse, võites Morales'i El Juncal'is septembris 1816, enne kui nad suundusid lõunasse Guayana.