Teise maailmasõja alguses kandsid lennukikandjad tavaliselt kolme tüüpi õhusõidukeid: torpeedilennukid, mida võis kasutada ka tavapäraseks horisontaalseks pommitamiseks ja luurimiseks; sukeldumispommikad, mida kasutati ka luurimiseks; ja hävitajad laevastiku kaitseks ja pommikomplektide saatmiseks. Kuna lennukikandjatel oli vähe ruumi, olid need lennukid peaaegu alati väikesed, ühe mootoriga sõjalennukid. Esimene tõeline õhujõudude demonstreerimine oli kuningliku mereväe võit Taranto lahingus.
1940. aastal, mis seadis aluse Jaapani palju suuremaks ja kuulsamaks rünnakuks Pearl Harborisse järgmisel aastal.