Sajandeid tagasi valitses praeguse Banten'i piirkonda Sundani Tarumanagara kuningriik. Pärast Tarumanegara langemist valitsesid Bantenit paljud hindu-budistlikud kuningriigid, nagu Srivijaya impeerium ja Sunda kuningriik. Islami levik selles piirkonnas algas 15. sajandil. 16. sajandi lõpus oli islam asendanud hinduismi ja budismi provintsis domineeriva religioonina, kui asutati Banten'i sultanate. Siiski hakkasid sellesse piirkonda tulema ka Euroopa kaupmehed. Kõigepealt portugalid, siis brittid ja lõpuks hollandlased. Lõpuks kontrollisid hollandlased läbi Hollandi Ida-India Kompanii (VOC) piirkonna majandust, põhjustades Banten Sultanati järkjärgulist langust piirkonnas. 22. novembril 1808 kuulutas Hollandi kuberner-generaal Herman Willem Daendels, et Banteni sultanaat oli ühinenud Hollandi Ida-India territooriumile. See tähistas Hollandi otsese valitsemise algust järgneva 150 aasta jooksul. 1942. aasta märtsis tungisid jaapanlased Indiasse ja okupeerisid piirkonda 3 aastat, enne kui nad alistusid.
1945. aasta augustis. Piirkond oli tagasi Hollandi kontrolli alla 5 aastat, enne kui nad andsid piirkonna uuele Indoneesia valitsusele, kui hollandilased lahkusid 1950. aastal. Banten ühines Lääne-Jaava provintsiga. Separatistlikud tunded viisid aga lõpuks 2000. aastal Banten'i provintsi loomiseni.