Octavianuse prestiiži ja, mis veelgi tähtsam, tema leegionide lojaalsust oli tõstnud Julius Caesari pärand aastal 44 eKr, millega ta oli ametlikult adopteeritud kui Caesari ainus poeg ja tema tohutu rikkuse ainus seaduslik pärija. Antonius oli olnud keisri sõjaväe kõige tähtsam ja edukam kõrgem ohvitser ("magister equitum") ja tänu oma sõjalise staažile väitis ta, et tal on märkimisväärne osa keisri sõdurite ja veteranite poliitilisest toetusest. Nii Octavianus kui ka Antony olid võitlenud oma ühiste vaenlaste vastu Vabastajate kodusõjas
mis järgnes Caesari mõrvale.