Lascorz ja tema perekond, kes on nüüd Madridi silmapaistvad sotsialistid, olid aastatel 1953 ja 1954 "Hidalguía" vastuolu fookuses, ilmudes Hispaania ajakirjadesse, sealhulgas "Hidalguía" nimelisse artiklile, mis avalikult tuvastas ta võltsimisega. See viis nende sotsiaalse häbimärgistamiseni. Vaidlusel oli oma juured 1952. aastal Püha Tooli poolt algatatud kampaanias, mille paavstlik pidas petturlikeks rüütlite rüütliteks. See kampaania oli Hispaania meedias juba 1953. aastal väga avalikuks saanud, kui paavsti ja Hispaania valitsuse vahelised läbirääkimised - 1953. aasta konkordat
<unk>lähenesid lõpule. Kuna Lascorz oli mitu ordeni ja organisatsiooni juht, mida Vatikan pidas valeordideks, äratas ta korduvalt Hispaania valitsuse ja ametivõimude kahtlusi. On ebatõenäoline, et Lascorz oleks tõmmanud piisavalt tähelepanu, et paljastada, kui ta ei oleks avalikult edendanud oma korda Madridi. Ta jagas oma sõpradele ja toetajatele arvukalt aadlikate tiitleid, mis tõmbasid võimude ja reaalse Hispaania aadliku tähelepanu. 23. aprillil 1953 avaldas ajaleht "ABC" artikli "Falsas órdenes de caballería y falsos títulos nobiliarios" ("Võltsed rüütellikordid ja väärad aadlikunimetused"), milles tunnistati Lascorz võltsjateks ning tema korraldused ja institutsioonid võltsitud, väites, et Lascorz rikub "mitte ainult kirikuõiguse põhimõtteid, vaid ka Hispaania riigi suveräänsust". Hiljem avaldas ajaleht ka Lascorzi vastuseid artiklile, rõhutades, et Hispaania valitsus ei olnud tema korraldusi heaks kiitnud.