Kokkuvõte artiklist:  Kes iganes 7. mai üldvalimistel võidab, seisab silmitsi rahvusvaheliste väljakutsetega, mis jõuavad küsimuse südamesse, mis on häirinud iga Londoni valitsust alates 1945. aastast: milline on või peaks olema Suurbritannia roll maailmas? Teise maailmasõja võitjana aitas Suurbritannia kujundada sõjajärgset rahvusvahelist arhitektuuri. Eelkõige sai ta ÜRO Julgeolekunõukogus alalise koha ja vetoõiguse, mida ta säilitab siiani. Kuid need lahinguvälja laurellid varjasid fundamentaalseid nõrkusi. Kaks maailmasõda olid Suurbritannia inim- ja materiaalseid ressursse tõsiselt kaotanud. Maailma suurima impeeriumi õitseng ja Londoni ja Liverpooli kontrolli all oleva laialdase merekaubandusvõrgu õitseng oli möödas. Kui külm sõda ülemaailmseks muutus, lükkasid Ameerika Ühendriigid Briti tahtlikult kõrvale. USA võttis üle selle sõjaväebaasid, mõjusfäärid ja turud. Teadlik oma langusest, klammerdus London veidi haletsusväärselt sellele, mida ta nimetas oma "eriliseks suheteks" Washingtoniga. Selle võtmeühenduse säilitamine USAga on kõige olulisem välispoliitiline väljakutse, millega Suurbritannia peaminister pärast 7. maid silmitsi seisab. Kas see isik on Konservatiivide partei David Cameron või opositsioonilise Tööpartei Ed Miliband, pole vahet. Barack Obama saabumine Valgesse Majja on kahepoolsetel suhetel suur vahe. Erinevalt paljudest sõjajärgsetest eelkäijatest ei olnud Obama anglofiil. Tõepoolest, tema vanaisa õnnetu kogemus kolooniaaegses Keenias andis talle põhjuse, miks ta ei meeldinud inglastele. Obama leidis, et puudub objektiivsed põhjused, miks ta peaks prioriteediks Briti liit või Euroopa. Vaadates ELi, nägi ta ühte domineerivat, sõbralikku võimu - ja selle pealinn oli Berliin, mitte London. Vaadates teistmoodi, Aasia poole, nägi Obama palju suuremaid võimalusi ja ohtu, keskendudes tõusvatele võimudele nagu Hiina ja India - seepärast tema järgnevad "hõõne" Aasia poole. Suurbritannia peamine väärtus USA-le seisneb selle kaitsevõimel. See osutus lojaalseks, kui mitte...
Kes iganes 7. mai valimistel võidab, peab vastama sellele küsimusele, ütleb Simon Tisdall: milline on või peaks olema Suurbritannia roll maailmas? USA suhete säilitamine on kõige olulisem välispoliitiline väljakutse, millega Suurbritannia peaminister pärast 7. maid silmitsi seisab. Kuid välispoliitikat ja 21. sajandi olulisi küsimusi, nagu kliimamuutus, on vaevalt mainitud, kirjutab ta.