Dunovant sai 8. novembril 1862 purjususe tõttu teenistusest vabastatud, kuid 28. juulil 1863 anti talle uus võimalus juhtida 5. Lõuna-Carolina ratsaväe rügementi. Ta teenis osariiki selles ametis, kuni ta määrati 18. mail 1864 Virginiasse. Seal oli ta ja tema rügemend Brigadier-generaal Matthew C. Butleri brigadijuhtimise all, kindralmajor Wade Hamptoni diviisist kindralmajor Jeb Stuart'i ratsaväe korpuse, mida juhtis kindralmajor Hampton pärast Stuart'i surma Kollane Taverni lahingus. Brigaadigeneraal Matt Whitaker Ransom teatas, et tema juhitud rügement tegi imetlusväärset teenistust 16. mail 1864 toimunud Teises Drewry's Bluffi lahingus või Fort Darling'i Teises lahingus ja seejärel kohtumistel Philip Sheridani ratsaväega. Ta teenis Butleri brigaadiga lahingus Cold Harbouris, Treviliani jaoskonna lahingus ning teistes lahingutes ülemaa kampaanias ja Peterburi piiramises, kust ta oma maine lunastas. Ta sai haavatud vasakus käes Haw's Shopi lahingus.
28. mail 1864.