Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - 1964. aasta Sirima-Shastri pakt ja 1974. aasta Indira-Sirimavo lisakokkulepe avasid teed 600 000 India päritolu isiku repatrieerimisele Indiasse. Veel 375 000 inimest võeti vastu Sri Lanka kodanikudena, mis viis nad poliitikasse. Need repatrieerimislepingud olid selle kogukonna hävitamise eelennakud, mis olid kujunenud oma erilise kultuuriga koosseisu rühma. 1950ndatel ja 1960ndatel aastatel nõudsid need kogukonnad haridust ja oma ainulaadse kultuuri tunnustamist. See tõi kaasa kogukonna teadvuse ja erilise kogukonna käsitöölise tekkimise. Hakkas ilmuma haritud keskklass, mis koosnes õpetajatest, ametiühingutest ja muudest spetsialistidest. Oli jõuline kampaania sotsiaalse parendamise ja hariduse võimaluste suurendamise nimel. Vastupanu vaimus kasvas. Inimesed hävitasid India passid ja keeldusid Indiasse minemast. Repatrieerimisele oli vastupanu. Rahvusvahelist arvamust küsitleti kodakondsuse õigustest ilmajätmise vastu. Põllumeeste inimesed, kes ei olnud valmis lahkuma, vaesed, maa, mille omandisse nad olid ehitanud. Nad olid valmis vangistama singilaste vahel ja aktsepteerima Sri Lanka juhtimist ametiühingute liikumises. 1977. aasta üldvalimistel võisid nad valida 11 kandidaati. See aitas plantatsiooniinimestel poliitiliseks jõuks kujuneda, kuid 1977. aastal ja 1983. aastal olid nad kogukondliku vägivalla ees.
ja 2000. aastal. Aastal 1984/85 andis UNP valitsus kõigile kodakondsuseta isikutele kodakondsuse õiguse, et lõpetada India sekkumine Sri Lanka asjadesse. Hilinenud Savumiamoorthy Thondamanil oli oluline roll selle valimisvõimu kasutamisel mägipiirkonna tamilide sotsiaalmajanduslike tingimuste parandamisel. Indiasse tagasi saadetud isikute olukord ei ole olnud hea.