1. märtsil 1918 saadeti Tadija Sondermajer Prantsuse eliitlennukeskkonna (GC 12) "Les Cigognes" ("The Storks") - Prantsusmaa parima võitlusaarelennugruppi, mida juhtis kuulus Prantsuse äss Georges Guynemer ja pärast Guynemeri surma veel suurem äss - legendaarne Rene Fonck; kui üks 60 parimatest võitluslennuritest, valiti Tadija Marne'i lahingu ajal Lääne ees kõige raskemate võitlusmissioonide eest vastutavale rühmale
- Jah. Alates 15. aprillist kuni 21. maini oli tema rühma vaenlaseks "Lendav tsirkus", mis koosnes Fokkerit võitlejast, mida juhtis kuulus Saksa lennukass Manfred von Richthofen, paremini tuntud kui Punane Baron. Ühel missioonil vaenlase rinde kohal, kui ta tühja kuulipildujaga baasi naasis, ründasid Sondermajerit kolm Saksa hävitajat. Ta päästis end, tehes lenduvaid akrobaatikat, mis aitas vaenlasel teda alla tulistada. 21. mail sai tema SPAD XIII tulekahju pärast tulistamist, ta oli imeliselt võimeline maanduma Flandrias. Sondermajer jäi õnnetusest ellu, kuid sai jalga vigastuse tõttu raskelt põletusi. Pärast ravi ja demobiliseerimist läks Sondermajer Pariisi lennunduse ja mehaanilise ehituse kooli, kus ta sai 1921. aastal õhusõidukite inseneri kraadi. 1923. aastal lahkus ta aktiivsest teenistusest, et saada reserviohvitseriks.