Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbipääs: Varase keskaja alkeemikud ehitasid Zosimos'e tööle Bütsantsi impeeriumi ja araabia impeeriumidesse. Bütsantsi ja araablaste alkeemikud olid metallide transmutatsiooni kontseptsiooniga vaimustuses ja püüdsid seda protsessi läbi viia. 8. sajandi moslemite alkeemik Jabir ibn Hayyan (latineeritud kui Geber) analüüsis iga klassikalise elemendi nelja põhiomaduse poolest. Tuli oli nii kuum kui ka kuiv, maa külm ja kuiv, vesi külm ja niiske ning õhk oli kuum ja niiske. Ta väitis, et iga metall on nende nelja printsiibi kombinatsioon. Kaks neist on sisemine ja kaks väline. Sellest eeldusest lähtudes järeldati, et ühe metalli teiseks muutmist võib mõjutada selle põhiomaduste ümberkorraldamine. Seda muutust vahendas aine, mida kreeka keeles kutsuti kserioniks ja araabia keeles al-iksiriks (sest on tuletatud sõna eliksiir). Sageli peeti seda kui kuivat punast pulbrit (tuntud ka kui al-kibrit al-ahmar, punane väävli), mis on valmistatud legendaarsest kivist - filosoofide kivist. Hiljem hakkasid araabia alkeemikud käsitama eliksiiri pulbrit transmuteerimise olulisena komponendina. 11. sajandil oli moslemite maailma keemikute seas arutelu selle üle, kas ainete transmuteerimine on võimalik. Peamine vastane oli Pärsia polümaat Avicenna (Ibn Sina), kes diskrediteeris ainete transmuteerimise teooria, öeldes: "Keemilise käsitööga tegelevad inimesed teavad hästi, et ainete erinevates liikides ei saa mingit muutust toimuda, kuigi nad võivad sellise muutuse välimust tekitada". Legendi kohaselt on 13. sajandi teadlane ja filosoof Albertus Magnus väidetavalt avastanud filosoofide kivi. Magnus ei kinnita oma kirjutistes kivi avastamist, kuid ta kirjutas, et oli tunnistajaks kulla tekkimisele "transmuteerimise" teel.  Küsimus: Milliseid omadusi Jabir ibn Hayyan analüüsis vee kohta?
külm ja niiske