Täitke järgmine lause: Andrei P. Tsygankovi artikkel "The New York Timesi", "The Washington Post" ja "The Wall Street Journali" peakorterite kohta, mis on seotud Venemaa sisemise poliitikaga aastatel 2008-2014, leidis, et peakorterid võtsid Venemaa valitsuse üle ülimalt negatiivse vaate, mis põhineb sellistel teemadel nagu "valimised, opositsiooni ja vähemuste õigused, õigussüsteem, omandiõiguste kaitse, meediavabadus, valitsusväliste organisatsioonide ja kodanikuühiskonna areng, kodanike kaitse kuritegevuse ja terrorismi eest, võimu üleandmise mehhanismid, Putini ja Medvedevi hoiakud ning suhted Lääne riikidega". Tsygankov väitis, et toimetused ei kajastanud adekvaatselt "neutraalseid ja positiivseid raamistikke, nagu need, mis rõhutavad riigi suhtelist edusamme või objektiivseid raskusi, millega ta oma arengus silmitsi seisab". Selle asemel väitis Chatham House'i Venemaa ja Euraasia programmi esindaja James Nixey, et õiglane aruandlus ei nõua valet võrdsust Venemaa ja Lääne tegevuste vahel ning et Venemaa negatiivset kajastamist oli mõistetav, arvestades tema käitumist Krimmis,
Gruusia ja Süüria, ja nende kehv inimõiguste rekord. Piers Robinson väidab, et nii Venemaa kui ka Lääne meedia on erapooletud, kirjutades, et "peamine meedia, ükskõik kus see ka ei asu, on laialdaselt tunnustatud kui üleliigne poliitilise ja majandusliku võimu suhtes ja see tähendab, kui uudiste tarbijad".