Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - 1523. aastal pidi Schellenbergi George Krnovi müüma Hohenzollernide markgraaf George Brandenburg-Ansbach'ile, kes võis tugineda oma abikaasa Beatrice de Frangepani, Matthias Corvinuse lesknaise Ungari pärandile. Alates 1532. aastast valitses markgraaf kogu Ülem-Sileesiat, kui ta pärandas ka Opole'i ja Racibórzi hertsogkonna Piasti hertsogist Jan II Healt. Ta lasi Krnovi lossi taastada ja tutvustas Sileesias protestantlikku reformatsiooni, kusjuures kohalikud sakslaste rüütlid, frantsiskaanlased ja vähemusliikmed saadeti välja. Hohenzollernide protestantide üha suurenevat võimu Sileesia kroonimaadel kahtlustas alates 1526. aastast Boheemia kuningas Ferdinand I Habsburg. Sellegipoolest suutsid George ja tema poeg Markgraaf George Frederick, kes valitses alates 1543, hertsogkonna säilitada. Konflikt süvenes, kui Georg Friedrich suri 1603. aastal lapsetu ja jättis Krnovi oma nõo Joachim III Fridrich Brandenburgile, kes andis selle 1607. aastal oma pojale Johann Georgile. Habsburgide valitsejad pidasid hertsogkonda pöördunud liiduna ja pärast Boheemia mässu ja 1620. aasta Valge Mäe lahingut
Keiser Ferdinand II konfiskeeris Hohenzollernide valdused oma Boheemia maades. Ferdinandi lojaalne toetaja, Lichtenstein'i prints Karl I, Opava hertsog alates 1613, sai Krnovi. Mõlemad hertsogkonnad ühinesid 1623. aastal ja olid vastureformatsiooni all.