Švorcová oli pühendunud kommunismi ja Tšehhoslovakkia endise kommunistliku valitsuse toetaja. 1976. aastal määrati Švorcová Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei juhiks. Ta mõistis avalikult hukka Charter 77 allkirjastanud, kelle seas olid ka Pavel Kohout ja Václav Havel, kui kommunismi ja riigi "reeturid". 2010. aasta detsembris andis ta Tšehhi raadio reporterile intervjuu, kus ta kordas oma vastuväidet harta 77 vastu: "Minu arvates on vale, kui keegi saab teada, et ta ei suutnud toime tulla ideega, mille elluviimisel ta aitas. Paljud, nagu näiteks Pavel Kohout, uskusid ka ideesse, kuid ei suutnud sellega toime tulla ja jätsid selle maha. Ma arvan, et see on vale". Švorcová kirjeldas avameelselt oma šoki meeleavaldajate vastu suunatud vägivalla üle Praha kevadel ja sellele järgnenud sissetungil.
, kuid ütles, et ta ei saa kunagi protestidega ühineda, öeldes: "Kui inimesed hakkasid ründama Nõukogude Liitu, nimetades neid fašistideks ja nii edasi, ei saanud ma seda lihtsalt teha. Ma ei saaks seda teha". Tema kommunistlike vaatepunktide tõttu ei toetanud Švorcová kolleegid Vinohrady teatris, kes toetasid Sametrevolutsiooni, tema tööd pärast Tšehhoslovakkia lagunemist.