1612. aastal jätkas ta teoloogilisi õpinguid Tübingenis. Pärast lõplikku eksami aastal 1614 sai temast diakon Vaihingen an der Enzis ja aastal 1620 preester Calwis. Siin ta reformeeris kooli ja sotsiaalseid institutsioone ning rajas heategevus- ja muud abistamisasutusi. Selleks asutas ta "Christliche Gottliebende Gesellschaft" ("Jumala armastav kristlik ühing"). Aastal 1628 kavandas ta "Unio Christiana". Ta hankis rahalisi vahendeid ja tõi tõhusat abi Calwi taastamiseks, mis oli hävitatud Nördlingeni lahingus (1634)
Keiserlikud väed ja katk. Aastal 1639 sai temast Stuttgardi konsistoriumi ("Konsistorialrat") õukonna jutlustaja ja nõunik, kus ta propageeris kiriku põhjapanevat reformi. Temast sai ka Württembergi kuningliku printsessi vaimne nõunik.