Pärast parlamendivalitsuse moodustamist 1948. aastal alustas peaminister U Nu natsionaliseerimispoliitikat. Ta püüdis teha Birmast heaoluriigi, võttes kasutusele kesksed planeerimismeetmed. 1950. aastatel oli riisi eksport vähenenud kaks kolmandikku ja mineraalide eksport üle 96%. Erakasutussektoris rakendati kavasid luua kerge tarbimisvaldkond. 1962. aasta Birma riigipöörde
, millele järgnes majandusplaan, mida kutsuti Burma teeks sotsialismi suunas, plaani kõigi tööstusharude natsionaliseerimiseks, välja arvatud põllumajandus. Katastroofiline programm muutis Birma üheks maailma kõige vaesemaks riigiks. Birma tunnustamine ÜRO poolt 1987. aastal vähim arenenud riigi staatuse all tõi esile selle majandusliku pankroti.