Täitke järgmine lause:
Sõda lõppes 1945. aasta mais ja Weidt vabastati Briti armeest 1946. aasta kevadel. Ta naasis koheselt Pariisi, kavatsedes seal elama jääda ja asutas "Ballets des Arts". Teatrijuhataja Charles Dullin korraldas talle Sarah Bernhardti teatri stuudio kasutamise. Kokkusattumusena oli see sama stuudio, mille impresario Sergei Diaghilev oli Nijinskyle kättesaadavaks teinud juba 1909. aastal. Selleks ajaks toetasid teda tantsutegevuses Dominique (1930-) ja Françoise Dupuy. Dupuys, vastavalt tantsija ja koreograaf, ning tema noorimad kaitsed, kes algselt kohtusid 1946. aastal Jean Weidti tantsuklassis, jätkasid hiljem Wendti koreograafia esitamist ka 21. sajandil. Pariisis rajas Weidt oma firma ja hoolimata rahapuudusest ja sageli kohutavast elutingimustest, tegi ta mitmesuguseid ekskursioone purunenud mandril, sealhulgas üks okupeeritud Saksamaale ja teine 1947. aastal Kopenhaageni. 1947. aasta Kopenhaageni turneel, mis hõlmas "Rahvusvahelist koreograafia võistlust", kus Weidt sai ühe esimese auhinna revolutsioonilise teosega "La Cellule / Die Zelle" ("Cell"). Kuid kodus Pariisis ei avaldanud tema triumf Taanis kriitikutele mingit muljet ja Jean Weidti koreograafia tundus pärast sõja lõppu vananenud olevat. Järgnes edukas turnee Madalmaades ja Belgias ning tema maine jäi tugevaks Saksamaal, kuid rahastamine oli jätkuvalt väljakutse. Aastal 1948 kolis ta lõpuks Berliini idaosas, mis oli alates 1945. aastast Nõukogude okupatsiooni tsooni osana, kus balleti jaoks oli oodata suhteliselt helde valitsuse rahalist toetust.