Kirjutage selle lõigu jätkumine - The Smiths'i esiliige Morrissey, keda kirjeldatakse kui "meeletut, pehmet rääkivat, äkilist ja prillidega" õõnestas paljusid pop- ja rokkmuusikaga seotud norme. Bändi esteetiline lihtsus oli reaktsioon üleliigsele, mida personifitseerisid New Romantics, ja kuigi Morrissey võttis omaks androgyne välimuse nagu New Romantics või varasemad glam-rokkerid, oli tema välimus palju peenem ja tagasihoidlikum. Ühe kommentaatori sõnul "oli ta raamatupidaja; ta kandis laval NHS prille ja kuuldeaparaati; ta oli tsölibaat. Kõige hullem oli see, et ta oli siiras", ja tema muusika oli "nii joobustavalt melanhoolne, nii ohtlikult mõtisklev, nii ahvatlikult naljakas, et see meelitas oma kuulajaid... suhtlema temaga ja tema muusikaga maailma asemel. " Julian Stringer iseloomustas bändi kohta akadeemilises artiklis Smithsi kui "ühte Suurbritannia kõige avalikumalt poliitilistest gruppidest", samas kui Andrew Warns nimetas neid oma töö uurimise käigus "kapitalismivastaseks bändiks". Morrissey oli eriti häälekas oma kriitikas tolleaegse peaministri Margaret Thatcheri suhtes; pärast 1984. aasta oktoobris Brightoni hotelli pommiplahvatust
, ta kommenteeris, et "ainuke kurbus" sellest oli "et Thatcher pääses vigastamata". 1988. aastal ütles ta, et paragrahvi 28 "tähendab Thatcher'i olemust ja tema täiesti loomulikku vihkamist".