Kirjuta selle paragrahvi jätkamine -
Osmanite poolt Gallipoli vallutamine aastal 1354 andis alguse Türgi kiirele laienemisele Lõuna-Balkani piirkonnas, mida viisid läbi nii Osmanid ise kui ka pool-sõltumatud Türgi ghazi sõdalaste bändid. 1369. aastaks suutsid osmanid vallutada Adrianopoli (nüüd Edirne), mis sai nende uueks pealinnaks kuni 1453. aastani. Thessaloniki, mida valitses Manuel II Palaiologos (v. 1391<unk>1425) alistus pärast pikka piiramist aastal 1383<unk>1387, koos enamiku Ida- ja Kesk-Makedooniaga, sultani Murad I jõududele. Algselt lubati alistunud linnadele täielik autonoomia vastutasuks "kharaj" pealinna maksmise eest. Pärast keisri Johann V Paleoloogi surma aastal 1391 põgenes Manuel II Osmanite hooldusest ja läks Konstantinoopoli, kus ta krooniti keiseriks, järgnes oma isale. See ärritas sultani Bayezid I, kes hävitas ülejäänud Bütsantsi territooriumid ja pöördus siis Chrysopoli vastu, mis vallutati tormis ja suuresti hävitati. Sel ajal alustas ka Tessaloonika uuesti Osmanite valitsust, võib-olla pärast lühikest vastupanu, kuid teda koheldi leebemalt: kuigi linn viidi täieliku Osmanite kontrolli alla, säilitas kristlik elanikkond ja kirik enamiku oma vara ja linn säilitas oma institutsioonid.