Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Kuigi populaarne legend räägib 40 000 USA dollari suurusest preemiale Tubmani tabamise eest, on see väljamõeldud näitaja. 1868. aastal kirjutas endine abolitionist Salley Holley artikli, milles väitis, et 40 000 USA dollarit "ei olnud liiga suur tasu, mida Marylandi orjapidajad tema eest pakuksid". Selline kõrge tasu oleks võinud koguda kogu riigi tähelepanu, eriti ajal, mil väikest talu sai osta vaid 400 USA dollari eest. Sellist auhinda pole ajalehtedes leitud. (Föderaalvalitsus pakkus 25 000 dollarit igaühe kinnipidamise eest, kes olid John Wilkes Boothi kaaskohustajad Lincolni mõrvas.) Samuti on väidetavalt pakutud 12 000 USA dollari suurune tasu, kuigi selle summa kohta ei ole ka ühtegi dokumenti. Catherine Clintoni sõnul võis 40 000 USA dollari summa olla piirkonnas pakutavate erinevate auhindade kokkuvõte. Hoolimata orjapidajate pingutustest ei tabatud Tubmani kunagi, samuti ei tabatud tema juhitud põgenikke. Aastaid hiljem ütles ta publikule: "Olin kaheksa aastat maa-aluse rongijuhi juhataja ja ma võin öelda seda, mida enamik juhatajaid ei saa öelda: <unk> Ma pole kunagi oma rongi rööbastelt ära ajanud ja ma pole kunagi reisijat kaotanud". Üks tema viimastest missioonidest Marylandis oli oma vananevate vanemate leidmine. Tema isa, Ben, oli ostnud Rit'i, tema ema, 1855. aastal Eliza Brodessilt 20 dollari eest. Kuid isegi kui nad mõlemad olid vabad, muutus nende kohalolek piirkonnas vaenlikuks. Kaks aastat hiljem sai Tubman teada, et tema isa oli varjanud kaheksa põgenenud orja ja ta oli arreteerimise ohus. Ta sõitis Ida-rannikule ja viis nad põhja St. Catharinesi, Ontario, kus oli kogunenud endiste orjade kogukond (sealhulgas Tubmani vennad, teised sugulased ja paljud sõbrad).  Küsimus: Mida Catherine Clinton soovitas?
40 000 USA dollarit võis olla piirkonnas pakutavate erinevate auhindade kogusumma