K. R. Narayanan valiti India asepresidendiks 21. augustil 1992 Shankar Dayal Sharma presidendiks. Tema nime oli algselt pakkunud endine peaminister ja tolleaegne Janata Dal parlamendipartei juht V. P. Singh. Janata Dal ja parlamendi vasakpoolsed erakonnad kuulutasid ta ühiselt oma kandidaadiks ja see sai hiljem toetuse P. V. Narasimha Rao juhitud kongressist, mis viis ühehäälsele otsusele tema valimise kohta. Oma suhetes vasakpoolse frondiga selgitas Narayanan hiljem, et ta ei olnud kommunismi ei pühendunud ega pime vastane; nad olid teadnud tema ideoloogilistest erinevustest, kuid toetasid teda asepresidendina (ja hiljem presidendina) riigis valitsevate eriliste poliitiliste asjaolude tõttu. Ta oli saanud nende toetusest kasu ja omakorda olid nende poliitilised seisukohad saanud heakskiidu. Kui Babri mošeed 6. detsembril 1992 lammutati, kirjeldas ta seda sündmust kui "suurt tragöödiat, millega India on silmitsi seisnud alates
Mahatma Gandhi".