Kokkuvõte artiklist:  A KIM JONG-IL PRODUCTION. poolt Paul Fischer. (Penguin/Viking £14.99) Kui Põhja-Korea ei oleks nii põlastusväärselt traagiline, oleks see äärmiselt koomiline. Riik on nii hermeetiliselt suletud - režiim lubab vähesel hulgal välismaalaseid sisse ja praktiliselt mitte mingit infot välja - et rahvas pole kunagi kuulnud Jeesusest, jõuluvana või Elvisest. Nad usuvad täielikult, et nende kallis juht, Kim Jong-Il, kes suri 2011. aastal, pärines päikese poolt viljastatud munaist ja et kui ta lahingusse läks, ratsutas ta ükssarve seljas. Kaheksa nädala vanuselt kõndis, rääkis ja andis sõjalisi nõuandeid. Ta suutis kontrollida ilmat ja püüda oma paljaste kätega vikerkaared. Põhja-Korea usub, et nende kallis juht Kim Jong-Il, kes suri 2011. aastal, pärines päikese poolt viljastatud munast. Selline oli (ja on) Põhja-Korea messia kultuse võimsus, et julgeks naerda selliste väidete üle ja vangilaagris <unk> või <unk>vangistuse juhtimiskeskuses <unk> või <unk> valgustuskeskuses <unk> oodatakse. Paul Fischer räägib selles põnevas loos, et tüüpiline karistuskolonia Pyongyang'i lähedal, pealinnas, on suurem kui kogu Los Angelese pindala, kus on 220 000 vangit. Kurjategijate hulka kuuluvad maalikunstnikud või luuletajad, kelle töö on "liiga läänne". Riikliku julgeoleku kaitseministeerium püüab kinni inimesi, kes on tarbinud üle määratud elektri kvoodi või keda on süüdistatud siniste pükste kandmises, juuste liiga pikas kasvatamises, välismaa ajalehe lugemises või Kim'i välimuse kohta nalja tegemises (Kim Jong-Il'i poeg, viimane diktaator, Kim Jong-Un, on veel üks ahne väike koletis, kes on "kiire ja halva tujuga". Ei ole mingeid kohtuprotsesse <unk> lihtsalt praeguse Kim'i kapriis. Ühe inimese süü on seotud terve perega. <unk> Lapsi hukatakse nende emade ees, naisi nende abikaasade ees.<unk> Lapsi, kes andsid teada oma vanematest, kiitis patriotismi eest. Poliitiliste kuritegudega kahtlustatud abikaasad palusid, et saaksid lojaalsuse märgiks tulistada omaenda naisi. Selles...
Põhja-Korea lubab "vähesed välismaalased sisse ja praktiliselt mitte mingit infot välja" Demokraatliku Rahvavabariigi liidril oli filmide suhtes nõrkus. Kim Jong-Il tahtis tuua Põhja-Koreasse õitseva filmitööstuse. 1978 röövis ta Lõuna-Korea filmitegija ja tema naise.