1882. aastal otsustas North Borneo Chartered Company tuua Hakka töölisi Longchuan'i maakonnast, Guangdongist. Esimene partii 96 Hakkat saabus Sabahisse 4. aprillil 1883 Kudati, kus oli Luo Daifeng (Hakka: Lo Tai Fung). Järgnevatel aastakümnetel asusid hakka sisserändajad kogu osariiki, kusjuures nende peamine elanikkonnakeskus oli Kota Kinabalu (seejärel tuntud kui Jesselton) ja selle ümbrus (Tuarani, Penampang, Ranau, Papar, Kota Beludi ringkondades, samuti vähemal määral Kota Marudusse), kusjuures Sandakanis elas märkimisväärne vähemus (peamiselt endised Taipiingi revolutsionäärid).
) ja teised suured populatsioonid teistes linnades ja piirkondades, eelkõige Tawau, Tenom, Kuala Penyu, Tambunan, Lahad Datu, Semporna, Sipitang, Beaufort, Keningau ja Kudat. Briti arvates oli Põhja-Borneo areng liiga aeglane ja 1920. aastal otsustati julgustada Hakka immigratsiooni Sabahisse. 1901. aastal oli Sabahis 13897 hiina elanikku; 1911. aastaks oli see tõusnud 100% kuni 27801. Hakka immigratsioon hakkas 2. maailmasõja ajal vähenema ja langes 1940. aastate lõpus tühisele tasemele.