Täida järgmine lause: Poliitiline ja rahastamiskliima muutus pärast Euroopa Liidu läbikukkumist
1979 võimude üleandmise referendum ja Margaret Thatcheri juhitud konservatiivide valitsuse valimine. Šoti kunstide nõukogu julgustas teatrikompaniisid tegutsema kui äri, leides rahastust piletite müügist ja kommertslikust sponsorlusest. 1981. aastal anti näitlejale Ewan Hooperile 50 000 naela, et ta rajas Glasgow's asuvate Šoti teatriühenduse, mille eesmärk oli edendada Šoti kirjanike tööd. Ettevõttel oli raske reisida, sest suurte linnade väljastpoolt ei olnud piisavalt suuri kohti, mis võiksid luua vajalikku tulu. Esimese hooaja teosed olid McGrathi "Animal" (1979) ja Brydeni "Civilians" (1981). Kunstlikel edulugudel kaasnes finantskatastroof ja teise hooaja lõpuks oli ettevõte võlgu 120 000 naela. Vaatamata mõningatele kriitilistele triumfidele lõpetati ettevõte 1987. aastal. 7:84 sattus ka finantsilise ebastabiilsuse perioodi, kuid uued struktuurid, uus juhtimine ja rõhuasetus uue kirjutamise julgustamisele viisid sellistele teostele nagu Rona Munro (s. 1959) "Lihtsad tüdrukud" (1990). Kahekümnenda sajandi viimaste kahekümnendate aastakümnete jooksul oli kogunenud märkimisväärne hulk Šotimaa teatritööd. Samuti muutus harjumus, et üks kirjanik töötas ühe firma juures, muutudes mitmeks ettevõtteks, mis kasutasid kirjanike kogukonda. Šoti mänguraamatus sai üha rahvusvahelisemaks, kuna šoti kirjanikud kohandasid klassikalisi tekste, nagu Liz Lochheadi versioon Molière'i "Tartuffe" (1985) ja "Misantrop" (1973/2005) või Edwin Morgani tõlge "Cyrano de Bergerac" (1992). Šotid olid üha rohkem huvitatud ka laiemast Euroopa kultuurist, nagu võib näha Jo Cliffordi (s. 1955) "Loosing Venice" (1985) ja David Greigi (s. 1969) "Euroopa" (1995).