Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Friedman oli tuntud ka oma töö eest tarbimisfunktsiooni, püsiva sissetuleku hüpoteesi (1957) kohta, mida Friedman ise nimetab oma parimaks teaduslikuks tööks. Selles teoses väideti, et ratsionaalsed tarbijad kulutavad proportsionaalselt suure summa sellest, mida nad peavad oma püsivaks sissetulekuks. Enamasti säästaksime ootamatuid kasumeid. Sama kehtib ka maksude vähendamise kohta, kuna ratsionaalsed tarbijad prognoosiksid, et maksude suurenemine peab toimuma hiljem, et riigi rahandus oleks tasakaalus. Muud olulised panused hõlmavad tema kriitikat Phillips'i kõvera ja tööpuuduse naturaalse määra kontseptsiooni (1968). See kriitika seostas tema nime koos Edmund Phelpsi nimega arusaamisega, et valitsus, mis toob kaasa suurema inflatsiooni, ei saa sellega alaliselt vähendada tööpuudust. Tööpuudus võib olla ajutiselt madalam, kui inflatsioon on üllatus, kuid pikemas perspektiivis määravad tööpuudus tööturgu hõõrdumised ja puudused.  Küsimus: Kes väitis, et sissetuleku hüpotees oli Friedmani parim töö?
Friedman