Täitke järgmine lause: Pärast seda, kui president Jacques Chirac tunnistas 1995. aastal koostöö käigus Prantsuse riigi vastutust,
Vel d'Hiv'i rünnak, kirjutas Judt "New York Timesi" arvamuskirjas, "inimesed nagu Jean-Paul Sartre ja Michel Foucault olid kummaliselt vaikivad. Üheks põhjuseks oli nende peaaegu kinnisideeks olnud kommunism. Kui kaks põlvkonda intellektuaale kuulutasid vajadust "asjassepuutuda", võtta seisukoht, vältisid nad igasuguseid eetilisi küsimusi, mis ei suutnud edendada või mõnel juhul takistada marksistlikku eesmärki. Vichy lükkati kõrvale kui mõne seniiliaalse fašisti töö. Keegi ei uurinud hoolikalt seda, mis oli toimunud okupatsiooni ajal, võib-olla sellepärast, et väga vähesed intellektuaalid, ükskõik millise poliitilise joonega, võisid väita, et neil oli "hea" sõda, nagu Albert Camus tegi. Keegi ei tõstnud end üles, et karjuda "J'accuse!" kõrgetele ametnikele, nagu Émile Zola tegi Dreyfusi afääri ajal. Kui Simone de Beauvoir, Roland Barthes ja Jacques Derrida astusid avalikku areeni, oli see tavaliselt seotud kriisiga kaugel - Madagaskaris, Vietnamis või Kambodžas. Isegi tänapäeval kutsuvad poliitiliselt tegutsevad kirjanikud üles tegutsema Bosnias, kuid sekkuvad vaid aeg-ajalt Prantsusmaa minevikuga seotud aruteludesse".