Täida järgmine lause: 24. veebruaril 1880 purjetas Pisaguast umbes 11 000 meest 19 laevaga, mida kaitsesid "Blanco Encalada", "Toro" ja "Magallanes" ning kaks torpeedolaeva. Kaks päeva hiljem, 26. veebruaril, saabusid tšiililased Punta Colesi, Pacocha lähedal Ilo osariigis. Maandumine kestis mitu päeva, kuid ei esinenud vastupanu. Peruu komandör Lizardo Montero keeldus üritamast tšiililasi rannapealt välja ajada, nagu tšiililased ootasid. 22. märtsil võitsid 3642 Tšiili sõdurit Los Angelesi lahingus 1300 Peruu sõdurit, katkestades kogu otsese Peruu varustuse Limasse Aricasse või Tacnasse (varustus oli võimalik ainult pika tee kaudu, läbi Boliivia). Pärast Los Angeles'i lahingut jäid Lõuna-Perus alles vaid kolm liitlaspositsiooni: kindral Leyva 2. armee Arequipas (sealhulgas mõned ellujäänuid Los Angelesist), Bolognesi 7. ja 8. diviis Arica juures ning Tacna juures 1. armee. Need väed olid Campero otsese käsu all. Kuid need numbrid osutusid mõttetuiks, kuna perulased ei suutnud oma vägesid koondada ega isegi oma garnisonidest lahkuda. Pärast kõrbe ületamist hävitas 26. mail Tšiili armee (14.147 meest) 5.150 Boliivia ja 8.500 Peruu liitlasarmee.
Tacna lahing. Armee läheduses sadama vajadus, et varustada ja tugevdada vägesid ning evakueerida haavatud, sundis Tšiili komandot keskenduma ülejäänud Peruu kindlusalusele Aricale. 7. juunil pärast Arica lahingut langes viimane Peruu bastion Tacna departemendis. Pärast Tacna ja Arica kampaaniat lakkasid Peruu ja Boliivia regulaarsed armeed suuresti eksisteerima ja Boliivia lahkus sõjast.