Kirjuta selle lõigu jätkamine - Ta naasis sõjaväeteenistusse enne Teist maailmasõda, kus ta sai 25. aprillil 1939 kuninglike õhujõudude vabatahtlike reservi piloodiohvitserina. 17. juunil 1940, pärast seda, kui marssal Philippe Pétain teatas oma kavatsusest otsida relvarahu,
, Air-Vice Marshal Arthur Barratt, Air Officer Commanding-in-Chief British Air Forces in France, saatis Grinnell-Milne missioonile, et toimetada Prantsuse õhujõudude juhtidele kirju, milles märgitakse Suurbritannia otsusekindlus jätkata võitlust ja julgustades neid tegema sama Põhja-Aafrikas. Grinnell-Milne määrati ka Prantsuse õhujõudude ülemjuhataja Joseph Vuillemini Briti ühendusohvitseriks ja varustati kaasaskantavate raadiosaatjate, kõnesignaalide ja koodidega. Grinnell-Milne sõitis Bordeaux'sse, seejärel Prantsuse õhujõudude peakorterisse Agenis. Seal teatas Vuillemin talle kahetsusväärselt, et ta oli alustanud meeste ja lennukite üleviimise protsessi Põhja-Aafrikasse, kuid oli nüüd saanud käsu peatada kõik liikumised. Grinnell-Milne leidis, et enamik kõrgematest staabiohvitseridest olid kas oma saatusega leppinud, takistavad või avalikult vaenulikud, kuigi ta märkis, et paljud nooremad ohvitserid ja mehed olid innukad lahkuma Inglismaale. Ta lahkus Prantsusmaalt 18. juunil laevaga. Kui ta Londonis tagasi jõudis, määrati ta vabariiklaste kindral Charles de Gaulle'i kontaktametnikuks, kelle juures ta järgmisel neljal kuul viibis ning osales Dakaris ja Gabonis toimunud lahingutes. Ta edutati lennuteenistujaks 3. augustil 1941. Grinnell-Milne võeti RAF-ist välja (tehniliselt loobus ta oma ametist), säilitades 20. juulil 1944 oma lennuteenistuse ametikoha. Seejärel läks ta taas BBC-sse ja jäi sinna kuni 1946. aastani.