Selle värbamiskava taaskehtestamine tõstis oluliselt CMF-i arvu, kuid selle juhtimine ja haldamine nõudis regulaarse armee suurel hulgal ressursse ja personali eraldamist ajal, mil regulaarne armee oli juba tugevalt seotud Korea ja Malaja.
Ja nii see kava peatati 1959. aastal. See oli CMF-ile oluline löök ja selle jõud langes sel aastal rohkem kui poole võrra 20 000 mehele. Edasised muudatused tulid kaasa pentroopilise (viis lahingugruppi) diviisi kasutuselevõtuga Austraalia armee 1960. aastal. See osutus katastroofiks CMF-i jaoks, kuna tehti hulgimüügi muudatusi ja üksused eemaldati lahingute järjekorrast. Seitse suurtükiväerügementi oli algselt 17, samas kui 31 jalaväebaataljonit vähendati 17-le. See ei hõlmanud ülikoolirežiime ja Papua Uus-Guinea vabatahtlike püssid, mis jäid muutumatuks. Ülejäänud pataljonid ühendati hiljem vaid üheksaks pataljoni. Vahepeal olid CMF-i soomulikud üksused juba 1957. aastal ratsionaliseeritud ja selle tulemusena muutis pentroopiline struktuur enamasti ainult rolli muutmist, näiteks Wales'i prinsi kerge hobune, mis muutus soomuliku üksusest luureregimendiks. Ka kaks CMF-i soomustatud brigadi peakorterit laiali.