Täitke järgmine lause: Poola-Leedu husaaride peamine lahingutaktiik oli rünnak. Nad kandsid süüdistust vaenlase poole ja läbi vaenlase. Laeng algas aeglaselt ja suhteliselt lahtises vormingus. Formatsioon kogus järk-järgult tempot ja sulges vaenlasele lähenedes ridades ning jõudis oma kõrgeima temponi ja lähimasse vormi vahetult enne sõjategevust. Nad kordasid rünnakut mitu korda, kuni vaenlase moodustumine murdus ( Neil oli varuvaguneid varuvõrudega). Taktiline rünnak tugevalt soomustatud hussarite ja hobuste poolt oli tõhus peaaegu kaks sajandit. Hussarid võitlesid pikkade odaga (hussari oda oli tavaliselt 4,5 kuni 6,2 meetri pikkune), "koncerz" (pööratav mõõk), "szabla" (saaber), üks või kaks püstolit ja sageli karabiiniga või arquebusega, mida poola keeles nimetatakse "bandoletiks". Õigeid husaare kandsid ka teisi relvi, näiteks "nadžiaki" tüüpi sõjahämmer ja lahingupuu. Kergem türgi stiilis sadul võimaldas nii hobustel kui ka sõduritel kasutada rohkem soomust. Peale selle kasvatati hobused nii, et nad saaksid raske koormaga väga kiiresti joosta ja kiiresti taastuma. See saavutati vana Poola hobuste ja idamaade hobuste, tavaliselt tatarlaste hõimude, aretamisega. Selle tulemusena suutsid need hobused jalutada sadu kilomeetreid, koormata üle 100 kilomeetri ja ikkagi olla võimelised koheselt laadima. Samuti olid hussarhobused väga kiired ja manööverdatavad. See võimaldas hussaridel võidelda ükskõik millise ratsaväega või jalaväega, alates läänemaalt pärit rasketest "kissaieridest" kuni kiirete tatarideni. Neid peeti laialdaselt maailma kõige võimsamaks ratsaväeks. Lubiszewi lahingus 1577. aastal,
Byczyna (1588), Kokenhausen (1601), Kircholm (1605), Kłuszyn (1610), Chocim (1621), Martynów (1624),