Kokkuvõte artiklist:  (CNN) Iisraeli peaministri Benjamin Netanyahu hiljutine kõne USA kongressis on saanud ülemaailmselt ebaproportsionaalse meedia tähelepanu: Ameerika kõige tähtsama kliendi riigi juht Lähis-Idas ei allu Valge Maja reservatsioonidele, kuritarvitades Kongressi kui platvormi oma Iisraeli valimiskampaania jaoks. Vaatamata Iisraeli juba niigi pingelistele kahepoolsetele suhetele Ameerika Ühendriikidega, riskis Netanjahu valmis alandama Obama administratsiooni vahetuseks vähem kui tunni pikkuse poliitilise enese-manifestatsiooni eest - tüüpiline mees, kes on kodumaal tuntud kui mitte eriti riigimees. Netanyahu on karismaatiline kõneleja ja kirglik Iisraeli pooldaja, kuid tema isiklikud ja poliitilised huvid on alati olnud tähtsamad kui Iisraeli riiklike huvide teenimine. Poliitiline ellujäämine on olnud tema sise- ja välispoliitika maksim. Netanyahu ühineb pika nimekirjaga Iisraeli poliitikuid, kes on rahva arvamuse mitmekesisuse ja polariseerimisega üle murtud. Siiani on ta olnud lihtsalt üks Iisraeli liidridest, kes otsib "lihtsad" lühiajalisi vastuseid põhimõtteliselt strateegilistele probleemidele, pikendades seega veelgi juba niigi kestnud konflikti. Netanyahu on ideoloogiliste, konservatiivsete mängijate marionett, kes tõrjuvad kogu südamest kahe riigi lahendust, ja on olnud pantvangiks sellistele nagu välisminister Avigdor Lieberman ja majandusminister Naftali Bennett, kes järgivad diskrimineerivat sektaarset segregatsiooni poliitikat, mille eesmärk on piirata palestiinlaste avalikku eriarvamust pelgalt sunniviisil. Seetõttu on Netanyahu välispoliitika rahuprotsessi suhtes olnud katastroof. Ta võttis üle Ehud Olmerti ja Tzipi Livni - kaks poliitikut, kes vähemalt uskusid kahe riigi lahendusse ja olid valmis tegema ohvreid, et hoida rahuprotsess elus. Iisraeli juhid kuuluvad tavaliselt kahte kategooriasse: need, kes usuvad rahu ja need, kellel on jõud rahu luua. Olmert oli esimene, ja Netanjahu tundus kaua, nagu ta võiks saada teiseks. Tegelikult...
Poliitiline ellujäämine on olnud Netanjahu sise- ja välispoliitika põhimõte, ütleb Andreas Krieg. Netanyahu välispoliitika rahuprotsessi suhtes on olnud katastroof. Uus ametiaeg Netanjahu jaoks ei ole Iisraeli rahvuslikes huvides, see teenib Palestiina huve, lisab Krieg.