Kui India sai iseseisvaks 15. augustil 1947, kehtib seadus jätkuvalt kogu India Vabariigis ja Pakistanis, välja arvatud Jammu ja Kashmiri osariigis.
Bangladeshis 26. märtsil 1971. aastal, on see kasutusel kogu Bangladeshis, kuigi mõned vajalikud muudatused on tehtud. Pärast 1947. aastat kehtib seadus Indias, kuid see tühistati Pakistanis 1984. aastal tõendusmäärusega 1984 (tuntud ka kui "Qanun-e-Shahadat"). See kehtib ka kõigi kohtuprotsesside, sealhulgas sõjaväekohtu suhtes. See ei kehti siiski affidavitite ja vahekohtuotsuste suhtes.