Larka sai Eesti Vabariigi esimeseks sõjaministriks; märtsis saavutas ta kindralmajorite auastme. 1918. aastal osales ta Saksa okupatsiooni ajal Kaitseliidu korraldamises. Pärast Eesti Vabastussõja algust 1918. aastal liikus Larka varsti sõjaministri ametikohast staabiülemaks. 1919. aasta veebruaris sai ta sõjaministri abiliseks ja hoiti seda ametikohta kuni 1925. aasta alguseni. Tema ülesanne oli korraldada reserviüksuste mobiliseerimist ja tegevusi. Pärast sõda korraldas ta ka demobiliseerimist. Ta suri 1925. aastal, sest ta oli terviseküsimustes.
Esimene maailmasõda