1803. aastal oli ta Hannoveri valvurregimendi major ja kui Artlenburgi konvent see aasta 5. juulil Hannoveri armeed laiali saatis, oli ta üks esimesi, kes ühines kuningliku saksa leegioniga. Aastal 1805 juhtis ta edutu ekspeditsiooni Põhja-Saksamaale Kolmanda Koalitsiooni sõja ajal ja aasta hiljem kolis ta koos oma pataljoniga Gibraltari. Aastal 1807 kolisid nad uuesti Zeelandi, kus nad võitlesid Taani vastu kanonilaevasõjas (tuntud ka kui inglise sõjad).
) Tagasiteel uppus tema laev Hollandi ranniku lähedal ja teda peeti vangis Borkumis, kuni ta vabastati 1808. aastal vangide vahetuse käigus.