Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Üleminek: 18- aastastel ja vanematel inimestel on hüpertensioon määratletud kui sistoolne või diastoolne vererõhu mõõtmine, mis on järjekindlalt kõrgem kui aktsepteeritud normaalne väärtus (süsteolne üle 129 või 139 mmHg, diastoolne üle 89 mmHg sõltuvalt juhendist). Kui mõõtmised pärinevad 24- tunnisest ambulatsioonilisest või kodust jälgimisest, kasutatakse muid künniseid (135 mmHg sistoolset või 85 mmHg diastoolset). Hiljutised rahvusvahelised hüpertensiooni suunised on loonud ka hüpertensioonivahemiku all olevad kategooriad, mis näitavad riski pidevust normaalses vahemikus kõrgema vererõhuga. 2003. aastal avaldatud kõrge vererõhu ennetamise, avastamise, hindamise ja ravi ühise riikliku komitee (JNC7) seitsmendas aruandes kasutatakse terminit prehüpertensioon vererõhu kohta vahemikus 120-139 mmHg süstoolse või 80-89 mmHg diastoolse vererõhu puhul, samas kui Euroopa Hüpertensiooniühingu suunised (2007) ja Briti Hüpertensiooniühingu (BHS) IV (2004) kasutavad optimeeritud, normaalse ja kõrge normaalse kategooriate, et jagada alla 140 mmHg süstoolse ja 90 mmHg diastoolse vererõhku. Hüpertensioon on samuti allklassifitseeritud: JNC7 eristab hüpertensiooni I astme, hüpertensiooni II astme ja isoleeritud sistoolse hüpertensiooni. Isoleeritud sistoolne hüpertensioon viitab kõrgenenud sistoolsele rõhule koos normaalse diastoolse rõhuga ja on levinud eakatel patsientidel. ESH- ESC suunistes (2007) ja BHS IV (2004) on lisaks määratletud kolmas staadium (III staadium hüpertensioon) patsientidele, kelle sistoolne vererõhk on üle 179 mmHg või diastoolne vererõhk üle 109 mmHg. Kõrge vererõhk liigitatakse resistentseks, kui ravimid ei vähenda vererõhku normaalse tasemeni. 2017. aasta novembris avaldasid American Heart Association ja American College of Cardiology ühised juhised, mis ajakohastavad JNC7 aruande soovitusi.  Küsimus: Mis on hüpertensiooni kolmas staadium?
üle 179 mmHg või diastoolne rõhk üle 109 mmHg