Ayutthaya Kuningriik tekkis linna-riikide mandaalist Alam-Chao Phraya orus neljateistkümnenda sajandi lõpus Khmeri impeeriumi languse ajal. Pärast sajandit territoriaalset laienemist sai Ayutthaya tsentraliseeritud ja tõusis Lõuna-Aasia suurvõimuna. Ayutthaya kohtas sissetungi Birma Toungoo dünastiast, mis alustas sajandite vanust rivaalitsemist kahe piirkondliku võimu vahel, mille tulemuseks oli Ayutthaya esimene langus.
aastal 1569. Kuid Naresuan (1590-1605) vabastas Ayutthaya lühikese Birma valitsuse alt ja laiendas Ayutthaya sõjaliselt. Aastaks 1600 kuulusid kuningriigi vasallideks mõned linnriigid Malaja poolsaarel, Sukhothai, Lan Na ja osad Birmast ja Kambodžast, kuigi Ayutthaya kontrolli ulatus naabrite üle varieerunud aja jooksul. Kuusteistkümnendal ja seitsmeteistkümnendal sajandil kujunes Ayutthaya rahvusvahelise kaubanduse asukohaks ja selle kultuurid õitsesid. Narai valitsusaega (1657-1688) kirjeldati kui Siami kultuuri "kuldajastu" ja see oli tuntud Siami õukonna ja eurooplaste vaheliste ajalooliste kontaktide poolest, eriti Siami diplomaatilise missiooni poolest Prantsusmaa kuninga Louis XIV õukonnas aastal 1686.