1920 aasta alguses süvendas Sultanov oma jõupingutusi piirkonna kontrolli Aserbaidžaani valitsuse alla tuua, andes Armeenia Rahvusnõukogule ultimatuumi. 1920. aasta alguses tunnustas Pariisi rahukonferents Aserbaidžaani "de facto" nõudmisi Karabahile. Kuid kuna konverents oli lõppenud ilma lõpliku otsuse langetamiseta Karabahi kohta, nõudis Sultanov kohalikku lahendust, mis nõudis piirkonna liitumist Aserbaidžaani. Ta suurendas Khankendi garnisonide suurust ja jätkas oma vägede liikumist, veel kord ilma oma haldusnõukogu nõusolekuta. Etniline pinge Karabahis tõusis veel kord, kui Aserbaidžaani väed lintsisid ja tapsid mitut armeenlast Khankendi ja rüüstasid selle aasta veebruaris ümbritsevaid alasid. Märtsi alguses, pärast seda, kui Karabahi armeenide delegatsioon kohtus Shoshi külas ja lükkas tagasi liitude võimaluse Aserbaidžaaniga, püüdis Sultanov oma kontrolli Karabahi üle tugevdada: ta keelas armeenidel lahkuda Shushast ilma loata, paigutas Aserbaidžaani väed armeenlaste kodudesse, käskis endise Vene armee armeelistel veteranidel registreeruda, et nad ei saaks osaleda sõjalistes tegevustes, ja koostas plaane hävitada mitu armeenia küla, et katkestada armeneide vaheline side Karabahis ja Zangezuri piirkonnas. 1920. aasta märtsis toimus armeenlaste massimõrv Shusha massimõrvas.
- Jah.