Larka sai Eesti Vabariigi esimeseks sõjaministriks; märtsis saavutas ta kindralmajorit. 1918. aastal osales ta Saksa okupatsiooni ajal Kaitseliidu organiseerimises. Pärast Eesti Vabastussõja algust 1918. aastal liikus Larka varsti sõjaministri ametikohast staabiülemaks. 1919. aasta veebruaris sai ta sõjaministri abiliseks ja pidas seda ametikohta kuni 1925. aasta alguseni. Tema ülesanne oli korraldada reserviüksuste mobiliseerimis- ja tegevused. Pärast sõda korraldas ta ka demobiliseerimist. Ta suri 1925. aastal, sest ta oli terviseküsimustes, sealhulgas Ida-Preisi, Poola ja Rumeeniaga. Larka sai Eesti Vabariigi esimeseks sõjaministriks; märtsis saavutas ta kindralmajorit. 1918. aastal osales ta Saksa okupatsiooni ajal Kaitseliidu organiseerimises.
Larka