Pärast Küprose kaotust osmanlaste poolt neljandas osmanlaste-veneetlaste sõjas (1570-1573) oli Kreeta saar (Candiate kuningriik) Veneetsia viimane suur ülemere valdus. Selle oluline strateegiline asukoht muutis selle ilmseks sihtmärgiks tulevase Osmanite laienemise jaoks, samas kui selle suurus ja viljakas pinnas koos selle kindluste halva seisundiga tegid selle Maltast rohkem ahvatlevaks auhinnaks. Veneetsia poolel oli "Serenissima" oma nõrga sõjaväega ja suurest sõltuvusest katkematu kaubandusest, et mitte provotseerida osmanlasi. Seepärast järgis Veneetsia hoolikalt osmanlastega sõlmitud lepingu tingimusi, kindlustades üle kuuekümne aasta kestnud rahumeelsed suhted. Lisaks oli 17. sajandi alguses Veneetsia võim märkimisväärselt langenud. Selle majandus, mis oli kunagi õitseb tänu oma kontrolli all Ida maitsetaimede kaubanduse, oli kannatanud tulemusena avamise uue Atlandi kaubateed, ja kaotus oluline Saksa turg, sest Kolmekümneaastase sõja. Lisaks oli vabariik sattunud mitmesse sõtta Põhja-Itaalias, nagu Mantua sõda.
Ja see nõrgenes veelgi katku puhanguga aastal 1629-1631.