Kirjuta sellele lõigule edasi - Inauri jätkas teenistust ratsaväe diviisi komandörina kuni 1946. aastani. Aastal 1948 lõpetas ta Voroshilovi peastaabi akadeemia ja sai 18. mehhaniseeritud diviisi juhiks Nõukogude okupatsioonijõudude osana Saksamaal. 1951. aastal juhtis ta 9. püssidivisiooni ja 1953. aasta veebruaris võttis ta üle Karpaatide sõjalise piirkonna 3. mägipüssiväe korpuse. Aastal 1954 sai Inauri Gruusia KGB juhiks, ametikohale jäi ta kuni 1986. aastani. Hiljem 1957. aastal edutati ta kindralleitnandiks. Tema ametiaeg langes kokku mitme ülestõusuga, sealhulgas 1956. aasta ülestõusuga.
, ja Nõukogude-vastaste dissidentite rühmituste tõus Gruusias, millele Inauri suutis jõuliselt reageerida, peamiselt tänu rangele distsipliinile, mille ta KGB-s kehtestas, ja suurele spionaaži võrgule, mille kaudu Inauri agendid infiltreerusid dissidentite rühmitustesse ja isegi Gruusia õigeusu kirikusse. Ta mängis olulist rolli palee riigipöördes Nikita Hruštšovi vastu 1964. aasta oktoobris, saates Nõukogude liidrit Pitsundas asuva daatšast Keskkomitee presidiumile Moskvas, kus Hruštšovi pidi vallandama. Inauri edutati 1967. aastal kindralkoloneliks ja talle anti Nõukogude Liidu kangelase tiitel 1985. aastal, vahetult enne pensionile jäämist hiljem 1986. aastal. Aastatel 1984-1989 oli Inauri Nõukogude Liidu ülemnõukogu liige.