Vichy valitsus, mida juhtisid marssal Philippe Pétain ja Pierre Laval, aitas aktiivselt kaasa Euroopa juutide hävitamisele. Samuti osales ta roma rahva hävitamises ja teiste "soovimatute" hävitamises. Vichy avas Prantsusmaal mitmeid koonduslaagreid, kus ta interneeris juute, mustlasi, homoseksuaale, poliitilisi oponente jne. René Bousqueti juhtimisel aitas Prantsuse politsei 76 000 juudi deportatsioonis hävituslaagritesse. 1995. aastal tunnistas president Jacques Chirac ametlikult Prantsuse riigi vastutust juutide deporteerimise eest sõja ajal, eriti üle 13 000 ohvri Vel' d'Hiv Roundup
1942. aasta juulil, mil Laval otsustas omal tahtel (ja ilma Saksa okupatsiooniasutuste taotluseta) lapsi koos nende vanematega välja saata. Sõda jäi ellu vaid 2500 pagendatud juutidest. 1944. aasta Marseille'i lahing oli veel üks sündmus, mille käigus Prantsuse politsei aitas Gestapo massiivset rünnakut, mis sisaldas linna ümberkujundamise plaani, mis hõlmas kogu populaarse Vana Sadama naabruskonna hävitamist. Mõni kollaborant mõisteti 1980. aastatel inimsusevastaste kuritegude eest kohut (Paul Touvier jne), samas kui Maurice Papon, kes oli pärast sõda saanud Pariisi politsei prefektseks (funktsioon, milles ta illustreeris ennast 1961. aasta Pariisi veresauna ajal), mõisteti 1998. aastal süüdi inimsusevastaste kuritegude eest. Ta oli olnud president Valéry Giscard d'Estaing'i valitsuse ajal eelarveminister. Teised koostööpartnerid, nagu Emile Dewoitine, suutsid pärast sõda täita olulisi ülesandeid (Dewoitine nimetati lõpuks Aérospatiale juhiks, firma, mis lõi Concorde'i lennuki). 2008. aastal on Prantsusmaal endiselt väga tihedad arutelud riigi koostöö kohta.