Ideoloogiliselt järgis partei algusest peale marksizmi-leninismi, filosoofi ja majandusteoreetik Karl Marxi ja Lenini algsete ideede ühinemist, mille Joseph Stalin esitas 1929. aastal, mis kujunes partei juhtivaks ideoloogiaks ja mis jäi nii kogu ülejäänud eksisteerimise jooksul. Partei järgis riiklikku sotsialismi, mille kohaselt kõik Ida-Saksamaal asuvad tööstusharud natsionaliseeriti ja rakendati komandotööstus. SED tegi marksism-leninismi ja vene keele õpetamise koolides kohustuslikuks. Walter Ulbricht oli partei domineeriv figuur ja Ida-Saksamaa tegelik juht aastatel 1950-1971. 1953. aasta ülestõus partei vastu
Nõukogude sõjavägi ja riikliku julgeoleku ministeerium olid vastu vägivaldsetele survele. Aastal 1971 järgnes Ulbrichile Erich Honecker, kes juhtis stabiilset perioodi Saksamaa arengus, kuni ta oli sunnitud 1989. aasta revolutsiooni ajal tagasi astuma. Partei viimane juht, Egon Krenz, ei suutnud säilitada SEDi mõjuvõimu DDR poliitilises valitsemises ja vangistati pärast Saksamaa taasühinemist.