Prantsusmaa oli investeerinud Dai Vietisse, toetades Nguyen Anhi fraktsiooni Taysoni mässu vastu Vietnami kodusõja ajal (1789-1802). Prantsuse kuningas Louis XVI allkirjastas 1787. aastal Nguyen Anhiga Versailles'i lepingu, et anda Nguyen'i lojaalidele liit Prantsusmaaga. Kuigi lepingut ei ratifitseeritud, ühinesid tuhanded Prantsuse palgasõdurid ja ohvitserid Nguyen Anhi poolele ja võitlesid Taysonite vastu. Kui Anh võitis Taysonid ja krooniti keiser Gia Longiks (r. 1802. aastal ühendatud Vietnami kuningriigi ajal teenis umbes 400 prantslast uut monarhia, olles Gia Long'i õukonnaametnikud ja nõustajad, kes suhteliselt talus kõiki religioone, sealhulgas katoliiklust. Kahjuks, Gia Long'i järeltulija <unk>Imperator Minh Mạng (r. 1820-1841) oli konservatiivne Konfutsiusliku mõtteviisiga ja isolatsionistlik valitseja. Ta lõpetas diplomaatilised suhted Prantsusmaaga aastal 1826. Alustas 1833. aastal, pärast Lê Văn Khôi mässu
, Vietnami monarh, kes sihtmärgiks olid peamiselt katoliiklikud kristlased, et neid religioosseks tagakiusamiseks nimetada "tà đạo" (ketserid), andis välja mitu "dụ cấm đạo Gia tô" (katoliku usu piiramise edikti) ja keelas misjonäride tegevust. See katoliiklaste tagakiusamine ja Prantsuse piiskoppide hukkamine tekitas vabanduse Prantsusmaa sekkumiseks, kuid uus Prantsuse monarhia Louis Philippe I (r. 1830-1848) ei keskendunud oma misjonäride kaitsmisele Kaug-Idas.