Andide piirkonnas kasutati kohalikku terminit "kuraka" alternatiivina "cacique'ile", erinevalt ülejäänud Hispaania koloonia Ameerikast. Pärast Inka impeeriumi vallutamist olid hispaanlased Peruu askuningriigis lubanud "kurakastele" või "cacique'idele" säilitada oma aadlike tiitlid ja kohaliku valitsuse eelised, kui nad olid lojaalsed Hispaania monarhile. 18. sajandi lõpus toimus Tupac Amaru mässu.
(1781), mida sageli nimetatakse "Suureks mässuks", juhtis Tupac Amaru II, "kuraka", kes väitis, et on Inca kuningliku liini, nimelt viimase keiser Thupaq Amaru järeltulija. Sõltumatuse saavutamisel aastal 1825 kehtestas Simón Bolívar aadlititlid, kuid "kuraka" võim ja prestiiž olid pärast suurt mässu juba langemas. "Kuraka" mässu korraldati Hispaania koloniaalvalitsuse algusest alates, "kurakas" erinevatest taustadest ja Andide kohtadest juhtisid mitmel korral ülestõusuid, olles Tupac Amaru II mässu, mis toimus pärast 250 aastat koloniaalvalitsust, suurim neist ja peamine mässu Hispaania Ameerika impeeriumi ajaloos, kuid kuraka mässu jätkusid aastaid ja aastakümneid pärast Tupac Amaru II ülestõusu, nagu Tupac Katari ülestõus või Mateo Pumakawa ülestõus Lõuna-Ameerika iseseisvusõdade ajal.