Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Skopje hakkas taastuma aastakümneid kestnud langusest pärast 1850. aastat. Sel ajal koges linn aeglase, kuid püsiva demograafilise kasvu, mis oli tingitud peamiselt maapiirkondade slaavi makedoonlaste väljarändest. Seda tõi kaasa ka moslemite väljaränne Serbiast ja Bulgaariast, mis said tol ajal autonoomiat ja sõltumatust keisririigist. Tanzimati reformide ajal tekkis keisririigis natsionalism ja 1870. aastal loodi uus Bulgaaria kirik ja selle eraldi piiskopkond, mis põhines pigem etnilisel identiteedil kui usulistel põhimõtetel. Skopje piiskopkonna slaavi elanikud hääletasid 1874. aastal 91% võrra eksarhaati ühinemise poolt ja said Bulgaaria mulla osaks. Majanduskasvu võimaldas 1873. aastal Skopje-Saloonika raudtee ehitamine. Raudteejaam ehitati Vardari lõunasse ja see aitas kaasa majandustegevuse ümberpaigutamisele jõe teisel pool, mis polnud kunagi varem linnastunud. Põllumajandusest lahkumise tõttu kasvas kristlaste osakaal linnaelanikkonna hulgas. Mõned uued tulijad said osa kohaliku eliidist ja aitasid levitada natsionalistlikke ideid. Skopje oli üks viiest peamistest sisemise Makedoonia revolutsioonilise organisatsiooni keskusest, kui see korraldas 1903. aasta Ilindeni ülestõusu.
- Jah. Selle revolutsiooniline võrgustik Skopje piirkonnas ei olnud hästi arenenud ja relvade puudumine oli tõsine probleem. Ülestõusu puhkemisel tõrjusid mässulised sõjaväe rongid rööbastelt. 3. ja 5. augustil ründasid nad Osmanite üksust, mis valvas Vardari jõe silda, ning andsid lahingu "St. Jovan" kloostris. Järgmise paari päeva jooksul jälitasid bändi arvukad Bashibozuksid ja kolisid Bulgaariasse.