Kokkuvõte artiklist:  Superkangelastel on alati olnud eriline koht minu südames. Ma kasvasin üles 1980ndatel aastatel Zambias, ajal, mil algas riigi kõige hullem majanduskriis. Minu lapsepõlve mälestused on pikka aega kestnud hädaolukorrast, mida iseloomustasid ägedad toidupuudused ja majanduslik langus, kus keskmise Zambia perekonna põhivajadusi vaevalt rahuldati. Mina ja mu õed ja vennad - ja meie kamp sõpru põllumaa ümbrusest - veetsime lugematuid tunde, istudes hüljatud seina seinale, täiustades oma maavälise koodikeele. Meie eesmärgiks oli saata SOS-kutset galaktikate superkangelastele, ja kui meie koodikeel oleks olnud piisavalt rafineeritud, et jõuda üle kosmose kuristikku, võib-olla oleks kosmoselaev tulnud Maa peale, et päästa meid meie kurbast elust ja viia meid kosmosesse. Otsime superkangelasi. Mine tagasi vaid paar aastat varem, 1970. aastate keskpaigaks ja enne majanduslangust, kui superkangelased nagu Superman, Spiderman, Batman ja Uskumatu Hulk olid ülimalt populaarsed. Meie lapsepõlve silmis olid need võimsad, kõikehõlmavad olendid, ja nende kaubamärgid olid kaubanduslikeks T-särkideks, mütsideks, lõunasöögipakideks, mänguasjadeks ja peaaegu kõigeks. Nad mõjutasid paljusid lapsepõlve kogemusi sellisel määral, et ma veetsin palju oma kujundusaastaid, püüdes saada superkangelaseks, kui ma suureks kasvasin. Aga siis tekkis pettumus. Ma mõistsin, et ma ei saa kunagi superkangelaseks, sest enamik neist olid mehed ja kõik olid valged. Seejärel tekkisid veel suuremad pettumused, kui inimesed hakkasid pööraselt otsima alternatiivset superkangelast, kellega nad end tuttavaks saaksid. Nii palju aastaid hiljem, 2015. aastal, on pisut hämmastav kogeda täna sama pettumust, kui näen nii vähe esindatust kultuurilistest vähemustest populaarsetes meedias. See on mulle tähtis. Ma kuulun sellele mõtekoolile, kes usub, et raadio, televiisor, film ja teised populaarse kultuuri meedia pakuvad sümboleid, müüte ja ressursse, mille kaudu me moodustame ühise...
Digitaalne illustreerija Milumbe Haimbe seab oma tööga väljakutse stereotüüpidele ja tegeleb mitmekesisuse lõhega. Eelmisel mais oli ta üks Dakaris toimunud biennaali võitjatest.