Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Minh Mạngit peeti rahva muredega ühenduses olevaks. Sageli esinevad kohalikud mässud meenutasid talle nende rasket olukorda. Vanade Lê dünastiate järeltulijad õhutasid põhjas vastuolu, pöördudes mitte ainult talupoegade, vaid ka katoliku vähemuse poole. Nad püüdsid võõrastelt abi saada, lubades misjonäridele avada oma südame. Kohalikud juhid lõunas olid pahane suhtelise poliitilise autonoomia kaotuse pärast, mida nad Duyệt'i ajal nautisid. Kui Duyệt suri 1832. aastal, lahkus kristluse tugev kaitsja. Katoliiklased olid traditsiooniliselt kalduvad ühinema mässuliste liikumistega monarhia vastu rohkem kui enamik vietnamlasi ja see puhkes pärast Duyệt'i surma. Minh Mạng andis Duyệt'ile surnuna süüdistuse ja tema hauale määrati sada piitsutamist. See põhjustas pahameelt lõunapooliste vastu, kes austasid Duyệt'i. 1833. aasta juulis, mäss
Tema adopteeritud poja Lê Văn Khôi juhtimisel. Ajaloolised arvamused on jagatud, teadlased vaidlevad selle üle, kas Duyệt surm oli peamine katalüsaator. Khôi mässulised tõid Cochinchina oma kontrolli alla ja pakkusid välja Minh Mạng'i asendamiseks prints Cảnh'i pojaga. Khôi võttis kindlusesse pantvangiks Prantsuse misjonäri Joseph Marchandi, arvates, et tema kohalolek võidab katoliku toetuse. Khôi palus Siami toetust, mis oli tulemas ja aitas Minh Mạng'i mõneks ajaks kaitsele panna.