Kokkuvõte artiklist:  Darwini evolutsiooniteoorias on elu võimeline arenemaks "loodusliku valiku" protsessi kaudu, kus teatud omadused muutuvad loomadel enam-vähem levinuks, olenevalt nende kasulikkusest. Nüüd hakkavad teadlased sama protsessi imiteerima robotites, et nad saaksid õppida keerulisi ülesandeid täitma. Uuring hõlmab sarnast valikuprotsessi, kuid suuremas ja kiiremas mastaabis, võimaldades tehisajul välja valida kõige väärtuslikumad omadused ja edasi areneda. Michigani Riikliku Ülikooli meeskonna poolt läbi viidud uuringus kasutati geneetilisi algoritme, et modelleerida suure hulga robotite ajusid. Neilt paluti täita ülesandeid, näiteks leida väljapääs labürindi. Need, kes selle ülesande kõige paremini täitsid, olid simuleerinud järglasi, luues parema aju. Michigan State University'i arvutusteadlase dr Chris Adami juhitud uurimistöö hõlmab geneetiliste algoritmide kasutamist, et modelleerida suure hulga robotite "ajusid", kes töötavad ülesande täitmisel. Näiteks see võib olla labürindi väljapääsu leidmine. Tehingut kõige paremini täitnud ajude puhul oli suurima arvu simuleeritud järglasi, mis tähendab, et kõige targemad robotid paljunesid. Teadlased kasutasid seda geneetilist algoritmi tuhandete ja mõnikord sadade tuhandete põlvkondade vältel ning laadisid siis ellujäänud ajude robotidesse, mis täitsid ülesandeid välismaailmas. Üks keerulisemaid ülesandeid, mille kallal meeskonna robotid töötasid, nõudis mitut masinat, et välja selgitada ja meeles pidada, millises järjekorras nad toast lahkuvad. Seejärel paluti robotitel tagasi tuppa tulla, kas samas järjekorras, nagu nad lahkusid, või vastupidi. "See on keeruline, sest robotid peavad üksteist tuvastama", ütles dr Adami. 2014. aasta detsembris tegid teadlased esimest korda laboratooriumis evolutsiooni jäljenduse, kasutades õli tilku. Uuringu taga olevad teadlased väidavad, et nende töö tõestab, et keemilistest ainetest koosnevat mitte-bioloogilist süsteemi saab areneda. Leitud tulemused tähistavad olulist sammu sünteetilise elu loomiseks ja võivad...
Uurimistööd on läbi viinud Michigani Riikliku Ülikooli meeskond. Nad kasutasid geneetilisi algoritme, et modelleerida suure hulga robotite ajusid. Neid paluti täita ülesandeid, näiteks leida väljapääs labürindile. Need, kes selle ülesande kõige paremini täitsid, olid simuleerinud järglasi ja paljunenud. Nii õpiksid nad oma ülesandeid üha paremini täitma. See simuleerib Charles Darwini teooriat looduslikust valikust.