Soome välispoliitika enne seda lepingut oli olnud mitmekesine: iseseisvus keiserlikust Venemaast keiserliku Saksamaa toetusel 1917. aastal; osalemine Vene kodusõjas (ilma ametliku sõjakutsumiseta) koos Triple Entente'iga 1918-1920; ratifitseerimata liit Poolaga 1922. aastal; assotsiatsioon neutraalsete ja demokraatlike Skandinaavia riikidega 1930. aastatel, mis lõppes Soome kaotatud Nõukogude Liidu vastu peetud talvisel sõjal (1939); ja lõpuks 1940. aastal lähendamine Natsi-Saksamaaga, ainus võim, kes oli võimeline ja valmis Soome aitama ekspansionistliku Nõukogude Liidu vastu, mis viis Soome taastulemisele Teisele maailmasõrale
1941. aastal.