See töö väitis, et ratsionaalsed tarbijad kulutaksid proportsionaalse summa sellest, mida nad pidasid oma püsivaks sissetulekuks. Üldiselt säästaksime ootamatute tulude eest. Sama kehtib ka maksude vähendamise kohta, kuna ratsionaalsed tarbijad ennustaksid, et maksud peavad hiljem suurenevat, et tasakaalustada avalik rahandus. Muud olulised panused hõlmavad tema kriitikat Phillips'i kõvera ja töötuse loomuliku määra kontseptsiooni (1968). See kriitika seostas tema nime koos Edmund Phelps'iga arusaamaga, et valitsus, mis toob kaasa suurema inflatsiooni, ei saa tööpuudust püsivalt vähendada. Tööpuudus võib olla ajutiselt madalam, kui inflatsioon on üllatus, kuid tööpuudus pikas perspektiivis määratakse kindlaks turu ja tööpuuduse poolt.
Friedman