1982 valiti ta esimest korda esindajatekoja liikmeks. Ta võttis VVD fraktsiooni juhtimise üle Frits Bolkesteinist 1998. aastal. 2002. aasta Hollandi üldvalimistel oli ta lijsttrekker (peamine kandidaat), Dijkstal ja Ad Melkert, Tööpartei juht, olid järgmiseks peaministriks kandideerivad kandidaadid, kuid Pim Fortuyni ootamatu saabumine Livable Hollandist (LN) ja hiljem Pim Fortuyni nimekiri (LPF) muutis küsitlusi. Fortuyn süüdistas riigi probleeme purpurkabinetis (kus Dijkstal ja Melkert olid ministrid). Fortuyn kujutas Dijkstal'i ja Melkerti kui kahte bürokraati, kes ei mõistnud rahva tundeid ja probleeme. Pärast kuumamat kampaaniat, vaid päevi enne valimisi, mõrvati Fortuyn.
Hilversumis. Rahvapartei vabaduse ja demokraatia eest kandis valimistel suurt lüüasaamist, kaotades 14 kohta, Dijkstal võttis vastutuse kaotuse eest enda kanda ja lahkus järk-järgult riiklikust poliitikatest. Ta astus 16. mail 2002 tagasi Rahvapartei vabaduse ja demokraatia eest võitleva erakonna juhina ning Rahvapartei vabaduse ja demokraatia eest võitleva erakonna parlamendiliidrina esindajatekojas ning loobus oma esindajatekoja liikmestaotlusest 1. septembril 2002. Kuid kui tema endine partei hakkas võtma tugevat seisukohta "allochtonen" (sisserändajate ja nende laste) vastu, ühines ta mitmete teiste parteide endiste poliitikutega, et protestida ja püüda saavutada sallivama ühiskonna nimel nime all "Een Land Een Samenleving" ("Üks riik, üks ühiskond").