Małgorzata Chodakowska läks 1989. aasta septembris koos mõne sõbraga Tatra mägedesse (Poola pool). Ühel päeval hakkasid tüdrukud jalutuskäigu ajal vestlema ühe Ida-Saksamaa üksildase matkijaga. Klaus Zimmerling oli Dresdeni Wachwitz'i (Wachwitz) kvartali mehaanik-elektrooniline insener. Hiljem selgus, et Zimmerling oli pettunud insener, kuid kirglik hobi-veinimees. Samal õhtul leppisid nad kokku, et teevad oma puhkuse lõplikuks osaks koostööd ja reisi lõpus vahetasid Chodakowska ja Zimmerling aadressid. Kaks nädalat hiljem saabus ta Dresdenisse rongiga Varssavist, et kohtuda Klausiga, kes hoidis oma käes lilled ja pühalikult avas punase vaiba üle platvormi: nad olid ilmselgelt armunud. Nõukogude impeeriumi Kesk-Euroopa riikide vahel olid endiselt kehtivad märkimisväärsed reisimise piirangud, kuid 1989/90 oli massiivsete ja püsivate sotsiaalsete ja poliitiliste muutuste periood. 1990. aasta lõpuks oli Chodakowska oma armukesega ühinenud Dresdenis ja paar oli abielus. Siiski ei olnud Małgorzata Chodakowska sel ajal veel Viini akadeemias oma kursuse lõpetanud. Kuid 1989. aasta novembris olid tänavaprotestijad murdnud läbi Berliini müüri ja pärast seda, kui Ida-Berliini elanikud - mõned rõõmsad ja teised lihtsalt intrigeeritud - voolavad mööda segaduses olevaid piirivalvurid, sai selgeks, et ei Nõukogude sõdurid ega ka nende Ida-Saksamaa volitatud esindajad ei saanud käsku tappa. 1953 ei kordu enam.
- Jah. Pikka aega kestnud välismaiste reiside piirangud kadusid kiiresti ja Zimmerlingil oli võimalik oma pruut kaasa viia Austriasse, kus ta lõpetas oma kunstiõpingud Viinis ja ta tegi kaksteist kuud praktikat orgaanilises veinitoas Wachau's.