Arhitektuur koosneb seitsmest seinapaarist kolmnurga kujul; kõige välisem paar on madalam, kuid kõige laiem, sisemised paarid muudavad järk-järgult oma külgsuhe ja kõige sisemem paar moodustab seega arhitektuuri tipppunkti. Iga seitsme paari seina esindab olulist peatükki Bangladeshi ajaloos, nimelt keeleliikumist 1952. aastal, 1954. aasta ühtsete valimiste võitu 1954. aastal, konstitutsiooniliikumist 1956. aastal, hariduskomisjoni vastu suunatud liikumist 1962. aastal, kuuepunktilist liikumist 1966. aastal, massitõusu 1969. aastal ja lõpuks 1971. aasta iseseisvusõja tipphetke.
, mille kaudu Bangladeshist sai eraldi sõltumatu suveräänne riik.