Kokkuvõte artiklist:  Arsenal, muutuseks, toimus jälje distsipliin. Nad mängisid rahulikult. Arsene Wenger'i meeskond keeldus kordki meelitamast suure kiirusega hiilguseni. Nad tegid seda mõistlikult. See ei ole alati nii olnud. Võib-olla olid õppetunnid saadud kergete brigaadide rünnakust kolm nädalat varem. Viisteist järjestikust aastat Meistrite Liiga nokauti jalgpalli ja ikka õpib olulisi õppetunde. Räägi aeglasest vastuvõtmisest. Sellised omadused peaksid olema klubis juba juurdunud. Arsene Wenger nägi oma tiimi võitu Monagos, kuid sellest ei piisanud kaheksasse astumiseks. Olivier Giroud andis Gunnersile lootust, lõpetades oma mänguga, et kodukandidaadi närve tõsta. Aaron Ramsey astus pingilt maha, et kinni püüda lahkuvast palli karbisse, et tasakaalustada võrdlus aggregatil. Pärast esimese etapi ebaõnnestumist Emiraatide staadionil õppisid nad oma vigu mitte korrata, kuid see ei aidanud neil midagi. Wenger'i meeskond hoidis puhta karpi ja tegi kaks väravat kaitsja vastu, kes oli eelmiste 12 kodumaal mänginud mängudes ainult üks kord vastu võtnud, kuid see oli mõttetu. Selle asemel oli siin veel üks spektakulärne peaaegu-löömine, mida koguda. Seal oli Robin van Persie punane kaart ja Nicklas Bendtner'i hiline võimalus Barcelonas ja see 2-0 võit Münchenis Bayerni vastu, selle kraadi koopia, kaks aastat tagasi. Oli Lionel Messi neli väravat 2010. aastal, kui Pep Guardiola Barca oli oma tipptasemel, Kolo Toure karistus Liverpoolis ja peaaegu viga AC Milani vastu, kui Wenger raevus kohtunikku, olles kaotanud San Siros nelja. Jällegi, seal olid "mis siis, kui". Mis siis, kui Alexis Sanchezile oleks määratud karistus, selle asemel, et ta oleks sukeldumise eest kinni peetud? Mis siis, kui Danny Welbecki löök ei oleks Aymen Abdennour'i tabanud ja ta oleks enne poolaega kõrvale pööranud? Mis siis, kui Danijel Subasic ei oleks seda viimastel minutitel ülevalt nurgast välja kraapinud? Mis oleks, kui Arsenal oleks õppinud, kuidas toime tulla kahejalgse nokautiga, kui nad on kvaliteetse vastase vastu?
Muutuseks, Arsenal esines jälgi distsipliiniga. Nad mängisid rahulikult. Arsene Wenger'i meeskond keeldus kordki meelitamast suure kiirusega hiilguseni. Wenger'i mängijad tõestasid, et nad on rohkem küpsed, kui on näha, haletsusväärse esimese etapi ajal. Olivier Giroud tõestas ka, et möödunud võimaluste öö oli mingi kõrvalekalle kuumas vormis.