Kui sõnum rüüstamisest levis, kogunesid Stonewalli ees sajad meeleavaldajad. Kui politsei üritas naist politseiautosse panna, astus rahvahulk vastu politseile, kes läksid tagasi klubisse, et vältida üha vastupidavamat rahvahulka. Pärast seda, kui mõned rahvahulgast püüdsid klubi põlema panna, tõmbasid kõnniteelt välja parkimismõõtur ja püüdsid seda kasutada ukse purustamiseks ning viskasid ametnikele selliseid objekte nagu pudelid, prügikastid ja mündid, kutsuti täiendavaid tugevdusi, mis võttis rohkem kui tunni, et taastada korda ja laiali saata Stonewalli võõrastemaja ümber kogunenud rahvahulk. Sel ööl sai vigastada neli politseinikku ja tehti 13 arreteerimist, lisaks mitmele kastit alkoholi, mis oli konfiskeeritud, kuna Innil puudus alkoholi litsents. Üritused jätkusid mitu ööd ja rahvahulgad kasvasid tuhandeteks. Aastal 2004 avaldatud raamatus "Stonewall: The Riots That Sparked the Gay Revolution" kirjeldas David Carter Stonewall'i mässu kui "gei liikumise jaoks seda, mida Bastille'i langus
on Prantsuse revolutsiooni vallandamine".