Selle paragrahvi jätkamine - Bernstorff osales Preisimaa diplomaadina Aix-la-Chapelle'i kongressil (oktoober 1818), mille lõpus ta naasis Berliini riigiministrina ja välisministeeriumi juhina. Bernstorffi juhtimist Preisi poliitikas paljude aastate jooksul, mil ta ametis jäi, on hinnatud erinevalt. Ta oli väljaõppe ja temperamendi tõttu revolutsiooni vastu ja ta alustas oma uusi kohustusi Preisi ministri reactor Ancilloni poolt. Teda süüdistatakse, et ta alistas Preisimaa eriharid Metternichi ja Püha Allianssi Euroopa poliitikale. Kas mõni muu poliitika oleks pikemas perspektiivis Preisimaad paremini teeninud, on spekulatsioon. On tõsi, et Bernstorff toetas Carlsbadi dekreete ja Viini lõppakti; ta oli ka Metternichi ustav käru Laibachi, Troppau ja Verona kongressidel. Teisest küljest oli tal märkimisväärne osa tolliliidu (Zollverein) rajamises, mis pidi olema Preisimaa hegemoonia aluseks Saksamaal. Oma toetuses Venemaa tegevusele Türgi vastu aastal 1828 näitas ta ka seda, et ta ei olnud Metternich'i vaated pimesi järgija. 1830. aasta kriisis aitas tema mõõdukus Berliini sõjaparti sõjakas häälteenamuses paljuski vältida Belgias tekkinud segadusi.
ja Poola lõppemisest ülemaailmses Euroopa tulekahjus.