Täpsemad vaatamisväärsused olid maailma ainus täielik Vanwall'i autode kollektsioon, peaaegu täielik McLareni Formule 1 autode kollektsioon meeskonna loomisest kuni 2000. aastate alguseni ning ulatuslikud Williams'i ja BRM'i autode kollektsioonid (sealhulgas näidised nii kurikuulsatest BRM V16-ga masinatest kui ka H16-ga BRM P83). Kogumikus oli ka näiteid neljast erinevast neljarattalisest Formule 1 autost, sealhulgas võistlemata Cosworthi autost. Teine tähteksponat oli Lotus 18, millega Stirling Moss võitis 1961. aasta Monaco Grand Prix'i, koos Jim Clarki maailmameistrivõistluse võitnud Lotus 25-ga. Siiski oli märgatav Ferrari sõidukite selge puudumine, kokku kolm, kuid ikkagi suurepärased näited. Esimene oli Ferrari 312, mida juhtis Chris Amon, teine 312B ja kolmas Ferrari F2000 (teatav šassii, mis võitis 2000. aasta Kanada Grand Prix's, mis oli üks Michael Schumacheri üheksast võidust tema esmakordsel meistrivõistlusel Ferrariga), vastupidi, asutuses oli Jordan 191, millega ta tegi oma Formule 1 debüüdi 1991. aastal. 1998. aasta Jordan 198, Jordani ajaloo edukaim (šassii oli see, mille Damon Hill sõitis 1998. aasta Belgia Grand Prix's meeskonnakaaslase Ralf Schumacheriga 1 × 2 võidule
Spa Francorchamps'is) samuti arvestatud. Teine huvitav eksponaat oli Auto Union, mis on ehitatud sõjaeelse planeeringu põhjal pärast tehasede hävitamist liitlaste pommitamisel Teise maailmasõja ajal. Wheatcroft oli ka täiendanud võidusõidukite kollektsiooni mõne täiendava tähelepanuväärse autoga, sealhulgas Ettore Bugatti isikliku Bugatti Royale'i koopiaga.