Kui 1939. aastal sõda puhkes, vabastati Kaser, kuigi ta oli veel suhteliselt noor, sõjaväeteenistusest tõsise südamehaiguse tõttu. Ent kui sõja tapmine süvenes, hakkasid sellised asjad tähtsust kaotama ja novembris 1943 kutsuti ta sõjaväkke. Ta oli alguses hõivatud õhutõrje lahingutega, kuid saadeti varsti tagasi Münsterile, kus ta töötas rügementite halduse ("Regimentsstab") kirjutajana. Sõjavägi lubas tal ikka veel kaks päeva nädalas ülikoolis loenguid anda. 1945. aasta aprillis tulid ameeriklased. Sõda lõppes.
Kuu aega hiljem sai Max Kaser sõjavangiks. Teda peeti erinevates Ameerika ja Prantsuse laagrites kuni tema vabastamiseni 1946. aastal. Ta läks tagasi ülikooli ja jätkas õpetamist. Rahvuslik-sotsialistidel olid Rooma õiguse kohta oma vaated. Nad leidsid selle "materialistlikuks" ja oma rassistlike ideaalidega kokkusobimatuks, nii et nad kavatsesid asendada Saksa õiguskoodi oma rahva õiguskoodiga, mis (muuhulgas) eemaldaks Rooma õiguse mõju Saksa süsteemile. Aga nüüd olid nad läinud. Kaseril oleks nüüd vähem piire oma loengute, kirjutamise ja võrgustike loomisel. Tema maine kasvas. Marburgist (taas) ja Heidelbergist (taas) tulid pakkumised professoriteks. Samuti olid pakkumised Grazist (1951), Göttingeni (1952) ja Viinast (1959). Kuni 1959. aastani lükkas ta kõik sellised pakkumised tagasi.