Kościuszko ajal oli Poola riik juba kaks korda jagatud oma naabrite poolt: Venemaa, [Habsburgide monarhia] ja Preisimaa 1793. aasta alguses. 1794. aastal alustas Kościuszko ülestõusu
Krakovi pealinna, mis vaatamata tema võidujooksele Racławice'i lahingus arvukalt ülekaalulise Vene armee vastu, põhjustas Poola traagilise kolmanda ja viimase jagamise. Kraków jäi üle sajandi Austria Galitsia provintsi osaks. Enne 1794. aasta ülestõusu juhtimist oli Kościuszko võitlenud Ameerika iseseisvus sõjas kontinentaalse armee kolonelina. Aastal 1783 tunnustati ta teenistust, kui Kontinentaalne Kongress andis talle brevetti ja ranguse brigadigeneralisse ning andis talle Ameerika Ühendriikide kodakondsuse. Tadeusz Kościuszko suri 15. oktoobril 1817 Šveitsis. Tema surnukeha maeti esmalt Solothurni jesuiitide kiriku krüpti, kust ta viidi aasta hiljem Wawel'i katedraali Püha Leonardi krüpti, kus asub tema mälestusmärk.