Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Varem oma ülikooli rektorina kandis kõrgem parteiametnik oma aruandes Riikliku Julgeoleku Ministeeriumile (kelle ülesannete hulka kuulus selliste asjade jälgimine) hinnangut, et Sternil kui ülikooli rektoril ei olnud head suhted ülikooli personaliga, mis peegeldus erineva üldise ärevuse atmosfääris ülikooli töötajate seas. Teisest küljest vaadatuna ei olnud selline muretsemine asjata, sest Stern nägi oma tööks ülikooli juhtimist riigi valitseva erakonna vaimus. Tema ametiajal viidi läbi mitu "puhastust", eriti 1958. aastal, kui ta liikus nn "Spirituskreisi" ("vabaselt", "Vaimne ring") vastu, mis oli väike rühm vastuvõetamatult "porvarlikku" professoreid. Varem, aastatel 1952 ja 1953 kasutas ta mitu korda oma mõju ülikooli senatis, et peatada ülikooli dekaanide protestiaktid, toetades arreteeritud üliõpilasi, mis olid seotud üha kasvava rahulolematusega, mis eelnes 1953. aasta juuni lühiajalisele, kuid jõhkralt allasurutud (nõukogude vägede aktiivse osalusega) ülestõusule.
- Jah. Samuti oli kolleegide hulgas universitiumis vastuoluliseks see, kuidas Stern rahuldas endiste natside nimetamist professorite toolidele ja vajaduse korral nende uuesti nimetamist, tingimusel et nad tõestasid, et nad on osapoole kohusetundlikud ja kohusetundlikud toetajad uue liiki üheparteidiktatuuri all, mis oli paigaldatud Ida-Saksamaal, ehitatud vastavalt Nõukogude stiilis leninistlike-sotsialistlikele põhimõtetele, alustel, mis olid enne 1949. aastat olnud Nõukogude okupatsiooni tsoon. Stern tundis, et ta on sattunud kokku paljude pühendunud vasakpoolsete aktivistidega, kes, kui nad on kunagi saanud staatuse ja positsiooni, on rahul reetmise ja töölisliikumise hülgamisega. Poliitilise reetmise monopool ei olnud poliitilisel paremusel.