Kirjuta selle lõigu jätkamine - Gilby Engineering oli Syd Greene'i omandis olev Briti üldine insenerifirma. Greene kaotas 16-aastaselt jalgrattaõnnetuses käe, kuid jätkas 1950. aastate alguses väga edukalt paljude Ühendkuningriigi kiirusvõistluste võistlemist. Pärast võistlustest loobumist toitis ta oma entusiastiat mootorsõiduvõistluste vastu, asutades oma firma nime saanud mootorsõidu meeskonna ja hiljem Gilby võidusõiduauto. Meeskond võistles 12 Formuli 1 maailmameistrivõistlustel, sealhulgas 6 oma konstruktsiooni autodega, kuid ei saanud ühtegi maailmameistrivõistluspunkti. Gilby autod ehitati Syd Greene'i poolt tema poja Keith'i juhtimiseks, olles varem kandideerinud Maserati 250F Roy Salvadori ja Ivor Bueb'i jaoks ning ka Cooper Greene Jr. jaoks. Keith Greene sai hiljem paremini tuntud kui meeskonnajuht Formula 1 ja sportautode võidusõidus. Gilby tegi oma debüüdi 1954. aasta Prantsuse Grand Prix's.
Maseratiga, Salvadori eest, kes sõitis ka meeskonna eest aastal 1962 ja 1962 ning meeskonna viimane võistlus oli 1962. aasta Itaalia Grand Prix. Pärast seda, kui meeskond lõpetas võistlemise Formuulas 1, ostis viimane Gilby auto ja osales kolmes võistluses, mille korraldas kaaper Ian Raby. Keith Greene saavutas kolmanda koha 1962. aasta Napoli Grand Prix's BRM-mootoriga autoga Willy Mairesse'i ja Lorenzo Bandini Ferraride taga.