Kui O'Brien kolis Limericki maakonnale, hakkas ta toetama Limericki läbikukkunud pitsatööstust. Ta võttis ühendust kohalike plekkide käsitöölistega ja andis neile kvaliteetseid materjale, samuti oma disaini. Selle põhjal korraldas ta oma sõprade ringi abil Dublinis ja Londonis teose müügi. O'Brien oli keskne tegelane, kes asutas erakomitee, et edendada iiri kantit, toetades teaduse ja kunsti osakonna Alan Cole'i, Lõuna-Kensingtoni ja James Brenan RHA. See komitee viis Limericki kantkooli rajamiseni 1889. aasta mais ja 1893. aastal võttis ta komitee taotlusel kooli juhtimise üle. Kui ta pere kolis New Hall'i, Ennis'i lähedal, County Clare'is 1890. aastal. 1895. aastal asutas ta oma kodust juhitava Clare Embroidery. Talle oli abiks O'Brienide lasteõde, šotlane Mina Keppie, kes oli võimeline koolitama korraga kuni 15 tüdrukut. 1898. aastal kolis ettevõte koos perega Ballyallasse ja 1910. aastaks koolitati korraga kuni 27 tüdrukut. Mõlemad ettevõtted näitasid oma tööd kunsti- ja käsitöö näitusel Iirimaal, Suurbritannias ja Ameerikas 1890ndatest kuni 1920ndateni. Nende näituste hulgas olid Royal Dublin Society, Arts and Crafts Society of Ireland, Chicago ja St Louis'i maailmatäitlused.
1893. ja 1904. aastal võitnud mitu auhinda. Lady Arrani Windsori müügis 1900. aastal ostsid nii kuninganna Victoria kui ka Walesi printsess oma töö näiteid.