Kirjuta sellele lõigule edasi - Ülejäänud 90ndatel tundis Prokhanov ennast taga kiusatud ja marginaliseeritud. Isegi Nõukogude ajal oli mul maine "riigi laulaja", mind kutsuti "armee peakorteri öökeseks". Nüüd on kõik nende sõnaraamatud mind deemoniseerinud. Kui mu sõbrad, nagu Anatoly Kim, tõusid esile kui esteetikud, mind on esitletud kui obskurantist. Nad soovitasid Lääne kirjastajatele mind mitte tõlkida, pannes mind blokkade alla", kurtis Prokhanov, rääkides Zakhar Prilepiniga. Asjad muutusid 2000. aastate alguses, kui Prokhanov leidis end Venemaa kirjandusliku eliidi seas, isegi kui tema proosa muutus üha haigevamaks, surrealistlikumaks ja apokalüptilisemaks. Nagu 1999. aasta terrorirünnakud eluruumides
Venemaa šokeerides süüdistas Prokhanov riiklikke salateenistusi rünnakute kavandamises ja asutas oma järgmise romaani nendele kahtlustele. 2002. aastal tõi "Mr. Hexogen" (2001) talle riikliku bestseller auhinna.