1808. aastal andis Napoleon Marcognetele keisririigi baroni tiitli. Aastaks 1809 oli ta Ney korpuses Loode-Hispaanias, võitles poolsaare sõjas. Pärast ebaõnnestunud katset alistada ülestõus Galicias, lahkus Ney juunis provintsist. Sügisel läks Ney puhkusele, jättes Jean Gabriel Marchandi komandöriks. Kui Hispaania armee Don Lorenzo, hertsog Del Parque'i juhtimisel võttis positsiooni Tamames'is, kiirustas Marchand 14 000 sõduri ja 14 relvaga. Del Parque paigutas oma 20 000 jalaväelast, 1500 ratsaväelast ja 18 suurtükki linna lõunaosas asuvale mäekorvile. Tamames'i lahingus
18. oktoobril 1809 saatis Prantsuse komandör Antoine Louis Popon de Maucune'i ründama Hispaania vasakut, samal ajal kui 25. kerge jalaväerügement ründas Hispaania paremat. Kui mõlemad jõupingutused Del Parque'i väed kinni sidusid, lõhkusid Marcognet'i kuus pataljoni vaenlase keskpunkti. Maucune'i kuus pataljonit tegid alguses head edusamme, kuid siis jäid seisma. Sellel hetkel hakkas Marcogneti rünnak edasi liikuma ja varsti hakkasid 12 relva teda lüüa. Prantsuse kolonnid, kes tõusid järsult mäest, sattusid hispaania musketri läbi ja sattusid segadusse. Kui hispaanlased vasturünnakut sooritasid, põgenesid Marcogneti väed tagasi mäetorve alla, mis sundis Marchandi oma reservid üles tooma ja lahing ära kutsuma. Prantsuse ohvrite arv oli 1400 ja hispaanlaste vaid 700.