Londonis võttis 1866. aasta juunis East Endis paikneva epideemia ohvriks 5596 inimest, just siis, kui linn oli lõpetamas oma peamiste reovee- ja veepuhastussüsteemide ehitust (vt Londoni kanalisatsioonisüsteem); East End'i osa ei olnud päris valmis. Epidemioloog William Farr nimetas East London Water Company saastumise allikaks. Farr kasutas ära John Snowe ja teiste varasemaid uuringuid, milles viidatakse saastunud joogiveele kui 1854. aasta kolera puhangu tõenäolisele põhjustajale
- Jah. Kiire tegutsemine aitas vältida edasisi surmasid. Samal aastal põhjustas saastunud kanalivee kasutamine kohalikes veevärkides Lõuna-Walesi Ystalyfera väiksema puhangu. Kõige rohkem kannatasid selle ettevõtte töötajad ja nende pered ning 119 inimest suri.