Täitke järgmine lause: John W. Dawson naasis Jogginsi 1853. aasta suvel ilma Charles Lyellita, kes oli palgatud tööle
1853. aasta maailmatäitlus New Yorgis. Dawson jätkas üksi Jogginsi moodustuse uurimist ja 2. novembril 1853 saatis oma lõpetatud uuringu Lyellile. Dawson väitis, et tema ja Lyelli leiud sobisid William Logani leiustega, ning aastaks 1855 ei kasutanud Dawson enam oma uuringut ja hakkas tuginema ainult Loganile. 2005. aastal tehti nende vastavate uuringute ülevaade, mis näitas, et Dawson ja Lyell'i töö oli täpsem kui Logani töö. "Hylonomus lyelli" avastas Dawson Jogginsi kaljudelt ja kirjeldas ametlikult 1859. aastal. Nimetatud tema kolleegi Charles Lyelli auks, tunnistati see liik hiljem vanimaks teadaolevaks roomajaks ja see sai Nova Scotia provintsi fossiiliseks. 1866. aastal Dawsonilt avastatud fossiiljälje usuti ühel hetkel olevat teinud suurim teadaolev selgrootutu "Arthropleura", kuid Dawson leidis lõpuks, et jälje on piisavalt erinev, et seda määrata oma liigile: "Diplichnites aenigma". Dawson pühendas suurema osa oma karjäärist Jogginsi formaadi uurimisele ja naasis 1877. aastal, alustades Kuningliku Ühingu rahastatud ekspeditsiooni, et otsida fossiilpuudesse lisatud rohkem proove. Coal Mine Point'is plahvatati lõhkeained, paljastades kakskümmend viis likopsiidi puud; neist viieteistkümnest olid selgroogsed fossiilid, mis esindavad üle saja eksemplari, mis on suurim Paleozoia tetrapoodide kogum, mis on kunagi leitud. Dawson ja Lyell tulid aastate jooksul välja paljude teooriatega, et selgitada, miks nii palju loomi seal kogunevad. Esimesena väideti, et olendid olid oma pesas, kuid väideti ka, et nad olid surnud kusagil mujal ja veega varjatud. Lõpuks hakkas Dawson uskuma, et loomad olid kukkunud pagasiruumi ja surid seal, suutmata põgeneda.