1978. aasta jaanuaris jõudis rahvuskaardi koguvägi umbes 25 000 ohvitseri ja sõjaväelase juurde, kes olid otsese isikliku juhtimise all nende peadirektori ja Nicaragua presidendi kindralmajor Anastasio Somoza Debayle'i (tuntud ka kui "Somoza Debayle") all. "Tachito") Sageli kirjeldatakse seda kui midagi, mis on feodaalsete teenistujate korpusele (või okupatsioonijõududele) lähemal kui kaasaegsele rahvuslikule armeele, oli GN peamiselt organiseeritud sisejulgeoleku ja mässuliste vastase võitluse (COIN) operatsioonide jaoks, mitte riikliku kaitse jaoks, kusjuures enamiku jalaväeüksustele määrati staatilised garnisoni ülesanded ja seetõttu oli selle tavapärane sõjaline väärtus väga madal. Sellest kogusummast teenis umbes 10 000 - 12 500 põrandajõudu (sealhulgas sõjaväelased ja PNGN), kuid ainult umbes 7 500 olid võitlusväed, mis olid organiseeritud ühe presidendivalve pataljoni, ühe relvastatud pataljoni, ühe mehhaniseeritud jalaväe pataljoni, ühe mehhaniseeritud kompanii, ühe insenerpataljoni, ühe sõjaväepolitsei pataljoni, ühe välirelva pataljoni ja ühe õhutõrje pataljoni, pluss kuusteist turvafirmat. Kõik eelnimetatud üksused paigutati traditsioonilisele Hispaania kolooniale, kindluslikele "kwarteelidele" (kvarterid; kasarmid-garnisonid) peamistes linnades, sealhulgas riigi pealinnas Managuas. Generalstabi peakorter asus valitsuse kvartali südames Tiscapa mäe lähedal Managua kesklinnas, eraldatud 1972 Nicaragua maavärina järel ehitatud maa-aluse bunker-stiilis kompleksisse.
Kvartali kõrval asuvad ka Guardia enda administratsiooni, signaalide, insenerite, meditsiini, logistika ja sõjaväelise õigluse tugiteenuste peakorterid ning peamised sõjaväe koolid.