Kokkuvõte artiklist:  Maa võib olla olnud tunnistajaks hämmastavale aurora näitusele, kuid need pole midagi võrreldes sellega, mida võib näha Marsil. Kuna Marsil on väga õhuke atmosfäär, siis päikese energilised osakesed löövad seda otse ja tungivad sügavamalt, luues uskumatult heled ja ulatuslikud valguse näitused. Ja nende käitumine ei järgi alati olemasolevaid reegleid. NASA teadlased olid äsja hämmingus, avastades aurora, mis ulatub sügavale Marsi atmosfääri. Kunstniku kujutis Maveni pildistamise ultraviolettspektrograafist (IUVS), mis jälgib Marsil "Jõuluvalguse aurorat". Maveni vaatlused näitavad, et aurora Marsil on sarnane Maa "Põhjavalgusega", kuid tungib sügavale atmosfääri. Maa on magnetiline kilp, mida tuntakse magnetosfäärina, mis kaitseb atmosfääri päikese kiirguse eest. Aurora toimub Maal, sest mõned päikese energilised osakesed on suutnud läbi selle kilbi murda. Marsil on aga väga õhuke atmosfäär. Selle magnetosfäär kadus miljardeid aastaid tagasi, muutes kunagi veega täis maailma viljatuks planeediks, mida me täna näeme. Kui päikeseosaked jõuavad punasele planeedile, võivad nad otse atmosfääri lüüa ja tungida sügavamalt, luues uskumatult heled ja ulatuslikud valgusesitlused. Maveni ultravioleetspektrograaf (IUVS) märkas ka seda, mida teadlased nimetasid "Jõuluvalgusteks". Viie päeva enne 25. detsembrit nägi Maven Marsi põhja poolkeral ultraviolettkiirgust. Auroras, mida tuntakse Maa peal põhjapoolsete või lõunapoolsete valgusena, on põhjustatud energilistest osakestest nagu elektronid, mis langevad atmosfääri ja põhjustavad gaasi sära. "Eriti üllatav on aurora, mida me nägime, kui sügaval atmosfääris see toimub - palju sügavam kui Maal või mujal Marsil", ütles Colorado ülikooli IUVS meeskonna liige Arnaud Stiepen. Elektronid, mis seda toodavad, peavad olema väga energilised. Energiaosakeste allikas on päike. Maveni päikeseenergia osakeste instrument tuvastas energiaallikaid elektroneid...
Maveni sond märkas ultraviolettkiirgust põhjapoolkeral. Üllatav oli see, kui sügaval atmosfääris aurora tekkis. Tolmu leiti ka kuni 300 kilomeetri kõrgusel planeedi pinnast. Ükski teadaolev protsess Marsil ei saa seletada tolmupilvede teket.