15. aprillil võitles ta Rain'i lahingus, juhtides Liga ratsaväge. 17. aprillil soovitas pensionile jääv Tilly Scharffensteini oma järeltulijaks Liiga vägede juhtimises. Scharffenstein asus ajutiselt ametisse, kuid Maximilian I, Baieri valijakaaslane, asendas ta Johann von Aldringeniga, pärast seda, kui Wallenstein protesteeris otsuse vastu ja ähvardas Scharffensteini ametist lahkuda. Scharffensteini vastumeelsus Wallensteini vastu kasvas avalikuks vihaks, mis ajendas teda 1633. aasta mais Bernardiga peidetud läbirääkimiste käigus rootslaste poole põgenema. Ta andis Ingolstadti rootslastele üle hetkel, mil ta arvas, et tema teine rivaal Aldringen (kes võitles Švaabias) oli kõige haavatavam. Bernardinid saabusid liiga hilja, rikkudes tema plaani ja sundides teda põgenema Bernardi juurde. Rootsi väeülemana võitles ta koos Bernardiga Tšehhias ja Ülem-Pfalzis, enne kui ta 5000 mehe juhtimisel Frankooniasse läks. 5. novembril 1634 juhtis ta Rootsi paremat tiibet Nördlingeni lahingus
Johann von Werth'i vastas. Rootslased kukkusid alistusse, 4000 meest langesid vangistusse, sealhulgas Scharffenstein ja Gustav Horn, Pori krahv. Ta viidi Viini, kus ta suutis põgeneda ja põgenes Sileesiasse. Ta võeti uuesti kinni ja viidi tagasi Viini, kus ta mõisteti riigireetmise eest süüdi ja hukati 26. juulil 1635.