JS19 kujundas Michel Beaujon, mille tehnilist juhtimist juhtis Jean-Pierre Jabouille, kes oli eelmisel aastal Formule 1 sõitjaks pensionile läinud. Sellel oli Matra MS81 V-12, mis oli märgitud Talbotina. Šassiil oli külgkapslid, mis sulgesid tagumise peatise ühendust, mis vähendas õhuvoolu häireid, ja neil olid rõivad, mis töötasid kogu pikkusega maksimaalse maapinna mõju jaoks. 1982. aasta Monaco Grand Prix
, sundisid võistlusametnikud meeskonda eemaldama see osa, mis oli tagumiste rataste keskjoone taga (subjektiivne tõlgendus reeglitest, mida ei täpsustatud kirjalikes teates), mis põhjustas allajõu kaotuse, mis mõjutas autode jõudlust. Meeskond kasutas JS17B-d, millega nad olid alustanud hooaja esimesed viis võistlust, järgnevatel võistlustel Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, samas kui JS19 aerodünaamikat töödeldakse tuulekanalis katsetamisel. Üks JS19 oli kohal Hollandi ja Briti võistlustel, teine oli tuuletunnis. Prantsuse Grand Prix'st alates oli kaks autot kohal.