Populaarne ülestõus Gaddafi valitsuse vastu algas 2011. aasta jaanuaris vägivallatutena, samaaegselt teiste Araabia kevadel toimunud meeleavaldustega. Mõne nädala pärast puhkesid politsei ja meeleavaldajate vahelised kokkupõrked. Veebruaris moodustati riiklik üleminekunõukogu (NTC), et konsolideerida jõupingutusi Liibüa valitsemissüsteemi muutmiseks. Gaddafi väed kaotasid kontrolli mitmete Lääne-Liibüa linnade üle ja paljud ametnikud astusid tagasi või lahkusid tema valitsusest. Märtsis algatasid Gaddafi väed vastulöögi ja vallutasid tagasi paljud linnad, mis olid kaotatud opositsioonivägedele. Märtsi keskpaigaks tungisid Gaddafi väe tankid opositsiooni vägede peamisele bastionisse Benghazi. Samal ajal sisenesid Prantsusmaa õhujõudude lennukid Liibüa õhuruumi ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1973 alusel, et vältida mis tahes rünnakuid linna vastu. Rahvusvaheline koalitsioon käivitas ulatusliku õhuväelise sekkumise.
Gaddafi valitsuse sõjalise võimekuse kaotamine ja ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni jõustamine. Märtsi lõpuks oli koalitsiooni operatsioonide juhtimist võtnud üle NATO operatsiooni Unified Protector all.