McLaren osales esmakordselt Ameerika Ühendriikide Autoklubi Indianapolis 500 võistlusel 1970. aastal
, mida julgustas nende rehvide tarnija Goodyear, kes tahtis murda konkurendi Firestone'i võimu. M15-ga sõitsid Bruce, Chris Amon ja Denny Hulme, kuid pärast seda, kui Amon lahkus ja Hulme põletas raskelt käed, võtsid Peter Revson ja Carl Williams oma kohad võistlusel, et lõpetada seitsmes. Meeskond osales ka USAC meistrivõistlustel, nagu ka järgnevatel aastatel. Aastal 1971 oli neil uus auto, M16, mille juht Mark Donohue ütles, et "...aeglastas kõik teised autod rajal"... Selle aasta Indianapolis 500-l kvalifitseeriti Revson pole'iga ja lõpetas teisena, samal ajal kui 1972. aastal võitis Donohue Team Penske'i M16B-ga. 1973. aasta võistlusel liitus meeskonnaga Johnny Rutherford; ta kvalifitseeriti pole'il, kuid lõpetas üheksandas, Revson kukkus välja. McLaren võitis oma esimese Indianapolis 500 1974. aastal koos Rutherfordiga. McLareni ja Rutherfordi kombinatsioon oli teine 1975. aastal ja võitis uuesti 1976. aastal. M16 arendusi kasutati kogu selle aja, kuni 1977. aastal tutvustati uut M24 autot. Meeskond ei taastanud oma hiljutist edu Indianapolis 1977, 1978 või 1979 ja kuigi nad jätkasid teiste USAC võistluste võitmist, otsustasid nad 1979. aasta lõpuks oma osalemise lõpetada.