Kirjuta selle lõigu jätkamine - Föderalistlike ja tsentralistlike fraktsioonide vaheliste kodusõdade, samuti rojalistlike linnade vastu toimuvate kakluste ja sõdade tõttu vaeseks jäänud provintsid olid juba 1814. aasta lõpuks ebakindlas olukorras. See lisandus asjaolule, et paljud hiljuti iseseisvate provintside elanikud ei olnud kunagi hüljanud Ferdinand VII kui suveräänse kuninga seaduslikkust ja et sõltumatusliikumise vaatamata oli provintside poliitiline ja kultuuriline elu suuresti muutumatuna ja endiselt Hispaania mõju all. Peale selle oli katoliku kirik enamasti iseseisvuse vastu. 1815. aasta keskpaigaks oli suur Hispaania ekspeditsioonivägi
Pablo Morillo oli saabunud Uus-Granadasse, mis tugevdas Santa Martaga tehtud varasemaid rojalistlikke edusamme. Morillo piiras Cartagena augustis ja see kukkus lõpuks viis kuud hiljem detsembris, kui linn kannatas nälja ja haiguste tõttu suure hulga tsiviilisikute ohvrite all. 6. mail 1816 vallutasid Morillo ja lõunast pärit rojalistid Bogotat ja seega tagastasid kogu Uus-Granada rojalistide kontrolli alla, mis kestis kuni 1819. aasta augustini, kui Simón Bolívari juhitud väed vallutasid tagasi piirkonna keskosa.