Sõjaline teenistus ja julgeolekuolukorra halvenemine Makedoonias mõjutasid selliseid inimesi nagu Niyazi, kes tundsid, et kohalike moslemite olukord on vähe teada ja nagu teisedki piirkonna rahvad olid kogenud rünnakuid guerilla tegevuse tõttu. Teda mõjutasid reforme, mida imperium rakendas piirkonnas suurvõimude surve all pärast Ilindide ülestõusu.
1903. aasta. Niyazi arvas, et Euroopa võimud surusid Osmanite kristlasi üles tõstma riigi vastu, et võita impeerium, ja tahtis takistada venelaste ja austerlaste propaganda arengut Makedoonias. Ta tundis, et lääneriigid vaatasid Osmanitele negatiivselt ja et suurvõimud ei hooli Makedoonia enamusmuslimate elanikkonnast, sest nad tahtsid impeeriumi jagada. Niyazi ja tema kolleegid eelistasid säilitada impeeriumi koos kogu selle mitmekülgse ja mitmekülgse rahvaarvuga ning hukkasid kristlaste vastu reageerivate moslemite rünnakuid, kuid neil oli Osmanite poliitika kohta piiratud teadmised.