Brežnevi doktriin oli Nõukogude välispoliitika, mis kuulutas, et iga ohtu sotsialistlikule valitsusele mis tahes Nõukogude bloki riigis Kesk- ja Ida-Euroopas oli oht neile kõigile ja seetõttu õigustas see teiste sotsialistlike riikide sekkumist. See kuulutati välja selleks, et õigustada Nõukogude okupatsiooni Tšehhoslovakkias.
1968. aasta alguses, kui seal vallutati reformivalitsus. Viited "sotsialismile" tähendasid Kremlile lojaalsete kommunistlike parteide kontrolli. Nõukogude liider Mihail Gorbatšov tõrjus doktriini 1980. aastate lõpus, kui Kreml võttis vastu kommunistliku valitsuse rahumeelse kukutamise kõikides oma satelliitriikides Ida-Euroopas.