See strateegiline operatsioon kohtas avalikes ringkondades suurt vaenulikkust ja meedias laialdast pahameelt, kes seda operatsiooni põhjalikult kritiseeris. Musharrafil oli tõsine vastasseis ja ta sattus tõsistesse tülitsustesse oma kõrgemate ohvitseridega, mereväe peasekretär admiral Fasih Bokhari, õhuväe peasekretär, õhuväe peasekretär marssal PQ Mehdi ja vanem kindralleitnant Ali Kuli Khan. Admiral Bokhari nõudis lõpuks kindral Musharrafi vastu täieõigusliku ühisteenistuse sõjaväekohtu, samas kui teisest küljest General Kuli Khan kritiseeris sõda kui "katastroofi, mis on suurem kui Ida-Pakistani tragöödia".
, lisades, et plaan oli "vigane mõtteviisi, taktikalise planeerimise ja täitmise poolest", mis lõppes "nii paljude sõdurite ohverdamisega". Probleemid tekkisid ka tema eluaegse sõbraga, õhuväe peasekretäri õhuväe peasekretäri Pervez Mehdiga, kui õhuväe peasekretär keeldus osalemast või lubamast õhurünnakuid, et toetada sõjaväe operatsioone Kargili piirkonnas.