Üks esimesi spetsiaalselt Fw 190'de kasutamiseks ehitatud üksusi oli "Stab/Versuchskommando Herrmann", üksus, mille asutas aprillis 1943 major Hajo Herrmann. Herrmanni üksus kasutas standardseid A-4 ja A-5 õhusõidukit, mida laenati päevase võitluse üksustest, et peatada pommitajaid sihtlinnas või selle lähedal, kasutades proove ja muid visuaalseid abivahendeid, et aidata neil leida oma saak. Esimene "Akna" kasutamine RAF-i poolt Hamburgi lahingus
1943. aasta juulis tegi standardne öökütte "Himmelbett" protseduur kasutu ja tõi kiireloomulisuse Herrmanni "Wilde Sau" tehnika arendamisele, ootades uute öökütte strateegiate väljatöötamist. Selle asemel, et piirata Fw 190-sid maapinna kontrolli pealtkuulamisprotokollidega, anti Fw 190-dele vabad käed üle pommitatud alade lendamiseks, et näha, kas nad suudavad leida pommitajaid, kasutades allpool asuvaid põrandale tulekahju. Need taktikad muutusid lahutamatuks osaks öölennukite operatsioonidest kuni 1944. aasta maini.