19. sajandil hakkasid Ühendkuningriigis, mandri-Euroopas ja Ladina-Ameerikas termin "radikaalne" tähistama progressiivset liberaalset ideoloogiat, mis oli inspireeritud Prantsuse revolutsioonist. Ajalooliselt tekkis radikaalsus varases vormis Prantsuse revolutsiooni ja teiste riikide sarnaste liikumistega. See kasvas 1830. aastatel Suurbritannias chartistide ja Belgias 1830. aasta revolutsiooniga.
1848. aasta revolutsioonide ajal. Erinevalt olemasoleva liberaalse poliitika sotsiaalsest konservatismist otsis radikaalsus poliitilist toetust valimissüsteemi radikaalsele reformile, et laiendada valimisõigust. See seostati ka vabariikluse, kodaniku rahvusluse, tiitlite kaotamise, ratsionalismi ja vastupanu ühele loodud riigireligioonile, vara ümberjaotamisele ja ajakirjandusvabadusele.