Pärast absoluutse monarhia kehtestamist 1660. aastal oli kuninga käes absoluutne võim sõjaväe üle. Kuid sõja korral määras kuningas piirkondlikud komandörid. Pärast Inglise sõdade lõppu
, otsustati hoida käske, isegi rahuajal. Algselt nimetati seda Üldkomandiks üle Seelandi, Lolland-Falsteri, Møn ja Bornholm, see oli üks viiest Üldkomandist. Kuid pärast seda, kui Frederick VI tuli võimule, hoidis ta kontrolli Zeelandi üle. Alles pärast kuninga surma aastal 1839 anti kontroll tagasi sõjaväele, kelle esimeseks ülemaks oli pärilik prints Ferdinand. Umbes 1900. aastal määrati 1. kindralkomando komandör sõja ajal armee ülemjuhatajaks. Esimese maailmasõja ajal võttis komandör ohutusjõudude üle kontrolli. 1922. aasta kaitsekokkuleppe osana ühendati 1. ja 2. kindralkomando, et luua ühtne kindralkomando.