B-29 arendamine andis Ameerika Ühendriikidele pommitaja, millel oli piisav ulatus, et jõuda Jaapani kodusaarteni Vaikse ookeani või Lääne-Hiina Ameerika baaside turvalisusest. Jaapani Iwo Jima saare vallutamine suurendas veelgi Ameerika strateegiliste pommirünnakute võimekust. Jaapani vastu kasutati väga plahvatusohtlikke ja tulekahjuvaid pomme, mis avaldasid laastavat mõju, ning Tokyo tulekahju plahvatuses oli suurem valikutu elu kaotus
9. ja 10. märtsil 1945. aastal, kui seda põhjustasid kas Dresdeni missioon või Hirosimal või Nagasakit langenud aatomipommid. Erinevalt USAAF-i strateegilistest pommirünnakutest Euroopas, mille eesmärk oli strateegiliste sihtmärkide täpsem pommitamine, hõlmas Jaapani linnade pommitamine juba algusest peale eluasemealade tahtlikku sihtimist. Pommide koormus sisaldas väga suurt kogust põletusaineid, mille eesmärk oli süüdata Jaapani linnades levinud väga tuleohtlikud puidust majad ja seeläbi tekitada tulekahju.