Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülestõus: Newtoni tööst on öeldud, et "see edendas selgelt kõiki tolleaegselt uuritud matemaatika haru". Tema töö teemal, mida tavaliselt nimetatakse fluxions või calculus, nähti 1666. aasta oktoobri käsikirjas, on nüüd avaldatud Newtoni matemaatiliste dokumentide hulgas. Isaac Barrow'i poolt John Collins'ile juunis 1669 saadetud käsikirja De analysi per aequationes numero terminorum infinitas autorit identifitseeris Barrow selle aasta augustis Collins'ile saadetud kirjas kui "[...] erakordse geeniuse ja oskustegevuse omanikku nendes asjades. "Newton sai hiljem Leibniziga vaidluseks primaarsuse üle arvutuse arendamisel (Leibniz<unk>Newtoni arvutuse vaidlus). Enamik kaasaegseid ajaloolasi usub, et Newton ja Leibniz arendasid arvutuse sõltumatult, kuigi väga erinevate matemaatiliste märkide abil. Mõnikord on väidetud, et Newton ei avaldanud sellest peaaegu midagi enne 1693. aastat ja ei andnud täielikku ülevaadet enne 1704. aastat, samas kui Leibniz hakkas oma meetodite täielikku ülevaadet avaldama 1684. aastal. Leibnizi märkimist ja "differentsiaalset meetodit", mida tänapäeval peetakse palju mugavamaks märkimiseks, võtsid kasutusele Euroopa matemaatikud ja pärast 1820. aastat ka Briti matemaatikud. Selline ettepanek ei võta arvesse Newton'i Principia 1. raamatus ja selle eelkäija käsikirjades, näiteks 1684. aasta De motu corporum in gyrum'is sisalduvat matemaatilist arvutust. Tema tööd kasutavad ulatuslikult matemaatilist arvutust geomeetrilises vormis, mis põhineb kaduvate väikeste koguste suhtarvude piirväärtustel.  Küsimus: Kellest inimestest arvatakse, et nad on loonud matemaatilise ala, mida tuntakse kui matemaatilist arvutust?
Newton ja Leibniz