Teise maailmasõja ajal kasutati tulekahju pomme laialdaselt kui tõhusat pommirelva, sageli koos plahvatusvõimeliste pommidega. Tõenäoliselt kõige kuulsamad tulekahju rünnakud on Dresdeni pommitamine ja Tokyo pommitamine 10. märtsil 1945.
- Jah. Kasutatud oli palju erinevaid tulekahju pommide konfiguratsioone ja mitmesuguseid täitematerjale, nagu isobutüülmetakrülaat (IM) polümeer, napalm ja sarnased geeli-nafta valemid, millest paljud olid välja töötatud USA keemilise sõja teenistuses. Uuriti ja rakendati erinevaid laskemooduseid, näiteks väikeseid pomme, pommikuid ja suuri pomme. Näiteks oli suur pommi kott täis väikeseid tulekahju (pomme) pulke; kott oli mõeldud avama kõrgusel, hajutades pomme, et katta suur ala. Seejärel süütab plahvatusohtlik laeng põletusmaterjali, põhjustades sageli raevukat tulekahju. Tulekahju põleb äärmiselt kõrgel temperatuuril, mis võib hävitada enamiku puidust või muust põlevast materjalist ehitatud hoonete (kivist ehitatud hooned kipuvad vastu pidama tulekahju hävitamisele, kui nad ei ole esmalt plahvatusohtlike lõhkeainetega lõhestatud).