1. augustil 1919 läks rügement 14. Suur-Poola jalaväediviisi osana rindejoonele. Rügemend sõitis läbi Maladzjechna, Małe Gajany, Minsk, Ihumen, Bochuczewicze ja Babruysk, mis vallutati 28. augustil. Babruyskist sai rügemendi baas Berezina jõe orus ja Polesia lahingutes kuni 1920. aasta maini. Sel perioodil kutsusid Nõukogude sõdurid rügementi "" (), kuna nende rogatywkas olid punased. 1920. aasta mais osales rügemend Nõukogude 16. armee rünnaku peatamises, võttes vangideks palju Nõukogude ratsaväe brigadi sõdureid. 1920. aasta juunis oli rügement sunnitud tagasi tõmbuma, sest Nõukogude Liit oli järjekordselt rünnanud. Võitluste ajal Ivachnoviche lähedal 29. juulil rügemendi komandör, lt. Władysław Anders, oli haavatud. Poola vastulöögi osana murdis rügement 16. augustil Maciejowice lähedal Nõukogude rinde. Hiljem osales rügemend Niemeni jõe lahingus.
- Jah. 1920. aasta septembri teisel poolel osales ratsaväelane võitlustes Mezhiritši, Zelva ja Snovy lähedal. Viimane linn, mille rügemend vallutas, oli Minsk, kust üksus pärast relvarahu taganes. 16. jaanuaril 1921 pöördus rügement Władysław Anders'i juhtimisel tagasi Poznańisse. Sõja ajal näidatud vapruse eest said kõik 14. diviisi rügemendid Virtuti Militari. Üksuse värve sisustas Marsh. Józef Piłsudski 22. aprillil 1921.