Aastatel 1670-1672 pidas Newton optika loenguid. Sel perioodil uuris ta valguse murdumist, demonstreerides, et prisma poolt toodetud mitmekülgset spektrit saab läätse ja teise prisma abil valge valguseks uuesti koostada. Kaasaegne teadmine on näidanud, et Newtoni valge valguse analüüs ja resütees on seotud korpuskulaarse alkeemiaga. Ta näitas, et värviline valgus ei muuda oma omadusi, eraldades värvilise kiirte ja kiirates seda erinevatele objektidele, ja et hoolimata sellest, kas see peegeldub, hajutatakse või edastatakse, jääb valgus sama värv. Seega ta märkis, et värv on objektide koostoime tulemus juba värvitud valgusega, mitte värvi tekitamine ise. See on tuntud kui Newtoni värvi teooria.
Newton