McIver sündis 25. septembril 1826 Society Hill'i lähedal Lõuna-Carolinas Alexander McIveri ja Mary Hanford McIveri lapsena. Tema vanavanaisa oli kapten William Dewitt. Ta kolis oma perega 1836. aastal Cheraw'sse, Lõuna-Carolinasse. 1846. aastal lõpetas ta Lõuna-Carolina kolledži (nüüd Lõuna-Carolina ülikool). Pärast kolledži õppis ta oma isa juures õigusteadust ja ta võeti 1847. aasta detsembris õigusteadust praktiseerima. Ta abiellus Caroline H. Powe'ga 7. juunil 1849. Kui McIveri isa suri 1850. aasta juulis, määras kuberner Whitemarsh B. Seabrook McIveri lõpetama oma isa ametiaja osariigi idapiirkonna advokaadina (prokurörina). Mandri lõpus ei kandideerinud McIver täiskohale, kuid tema järeltulija suri ametis ja McIver nimetati uuesti ametisse, et lõpetada tähtajatu ametiaeg. Selle teise ametiaja lõpus valiti McIver täistööajale. Ta valiti ametisse uuesti kuni 1868. aastani, mil ta eemaldati ametist osa rekonstrueerimisest. McIver, kes esindas Chesterfieldi piirkonda, oli üks Lõuna-Carolina lahkumise määrusele 1860. aasta detsembris alla kirjutanud isikuid. Hiljem teenis ta 4. Lõuna-Carolina ratsaväerügemendis kaptenina ja sai Haw's Shopi lahingus raskelt haavatud.
, Virginia, siis naasis oma advokaadibüroo pärast kodusõda. 19. mail 1877 valiti ta Lõuna-Carolina ülemkohtu kaaskohtunikuks, et täita kohtu ülemkohtunikuks saanud kohtunik Ammiel J. Willardi tähtaja. 1879. aasta detsembris valis üldkogu McIveri ühehäälselt täistööajale. Ta teenis sellel ametikohal, kuni ta valiti ja vannutati kohe ülemkohtunikuks 1. detsembril 1891, asendades ülemkohtunik William D. Simpsoni.