Pärast sõda pöördus Leona Marshall tagasi Chicago Ülikooli, kus ta sai Fermi Tuumauuringute Instituudi kolleegiks. 1960. aastal töötas ta Chicago Pile 3 raskevee reaktoriga, leidis ta viisi, kuidas 100 protsenti spinnpolariseerida neutronite kiired ja määrata erinevate materjalide neutronite refraktsiooniindeks. Tema teine laps, John Marshall III, sündis 1949. aastal. Ta sai assistentprofessoriks 1953. aastal. Pärast Fermi surma 1954. aastal läksid Marshallid lahku. John Marshall naasis Los Alamos Laboratooriumi, samas kui Leona, nüüd praktiliselt üksikema, sai 1957. aastal Princetonis asuvas Advanced Study Institute'i kolleegiks. Järgmisel aastal sai ta Brookhaven'i riikliku laboratooriumi kolleegiks, ajal, kui teadusuuringute fookus oli eemale elementaar- ja tuumaosakestele. 1960. aastal liitus ta Chicago Ülikooli spinnpolariseerimisega ja määras erinevate materjalide neutronite refraktsiooniindeksi.
John Marshall III