Kirjuta sellele lõigule jätk - Enamik kirjanikke, kes aitasid kaasa vabanemiseelsel perioodil, olid ka selles perioodil väga loomingulised. Rashid Karim kirjutas romaane, mis põhinevad keskklassi ühiskonnas ja nende ühiskondlikul ja psühholoogilisel analüüsil. Alauddin Al-Azad, Shawkat Ali, Razia Khan ja Dilara Hashim, Mahmudul Haque, Ahmad Sofa, Syed Shamsul Haq on teiste märkimisväärsete nimede hulgas. Syed Shamsul Haq, tuntud kui Syed Huq, kirjutas hea hulk romaanid koos tohutu hulk raamatuid teiste žanrid. Ta on alati väga eksperimentaalne nii tehnikas kui ka vormis. "Khelaram Khele Ja" tõi ta suure vastuolu, kuna ta avameelselt kirjeldas inimliku seksuaalse käitumise. Tema romaanides nagu "Duratto", "Mahashunye Poran Master", "Ek Juboker Chhayapoth" jne on vabanemis sõda, selle tagajärjed, lootusetu inimeksistents ja inimmõistuse ja ühiskonna analüüs teravad. Teine võimas kirjanik Shawkat Ali kirjutas "Prodoshe Praakritojon", mis on 12. sajandi Bengali kuninga Lakhkhan Sen ajal reaalne esindus. Tema trilogia "Dakshinayaner Din", "Kulaya Kalasrot" ja "Purbaratri Purbadin" väärivad palju kiitust. Mahmudul Haque kirjutas "Anur Pathshala" enne Vabastus sõda
1967. aastal. Ta kirjutas "Nirapod Tondra", "Khelaghar" (kirjutatud 1978, avaldatud 1988), "Kalo Borof" (kirjutatud 1977, avaldatud 1992) ja "Matir Jahaj" (kirjutatud 1977, avaldatud 1996). Ahmad Sofa, kirjutas romaanid erineva toonidega. "Onkaris" (1975) kujutas ta vabanemiseelse perioodi represseeritud Bengali vaimu väga kunstilisel ja sümboolsel viisil. "Gaavi Brityanto"s esitab ta kaasaegse pildi hoolikal alegorial. "Ardhek Nari Ardhek Ishwari", romantiline armastuse romaan, peetakse laialdaselt tema meistriteoseks. Tema "Pushpa Brikhkha Ebong Bihongo Puran" on tõelise inimliku sugulisuse jutustus loodusele.