Intellektuaalomandi õigus hõlmab kahte liiki õigusi: tööstusomandi õigused (kaubamärgid, patendid, päritolunimetused, tööstusdisainilahendused ja -mudelid) ja autoriõigused. Mõiste "intellektuaalomand" hakati kasutama alles 19. sajandil ja see sai tavaliseks enamikus maailma riikides alles 20. sajandi lõpus. Intellektuaalomandi õiguse peamine eesmärk on julgustada loomingul palju erinevaid intellektuaalseid kaupu. Selle saavutamiseks annab seadus inimestele ja ettevõtetele õigusi nende loodud teabele ja intellektuaalseid kaupu, tavaliselt piiratud aja jooksul. See annab majandusliku stiimuli nende loomingu jaoks, sest see võimaldab inimestel kasu saada esmase intellektuaalse teabe ja nähtamatute intellektuaalsete kaupade omast. Need stiimulid on oodata stimuleerivad majanduslikku innovatsiooni ja takistavad intellektuaalomandi loomist, kuid see ei ole nii hea, et need võivad mõjutada traditsiooniliste intellektuaalomandi õiguste loomist, kuid tavaliselt on väga tugevad, et hoida kinni nende loomist, kui traditsiooniliste intellektuaalse omandi õiguste
Intellektuaalomandi õigused