Kirjuta selle lõigu jätkamine - Paavstlik pakkus regulaarselt ristisõdade privileege alates 1360ndatest aastatest, mis ei tekitanud märkimisväärset sõjalist vastust Vahemere moslemite vastu. Esimene aktiivsuse taastumine oli Genova plaan 1390. aastal haarata Tuneesia sadam Al-Mahdiya. Nii Rooma kui ka Avignoni paavst andis indulgentsid ja Prantsuse kuninga onu, Louis II, Bourboni hertsog, oli juht. On vähe tõendeid risti võtmise kohta, ja harjutus oli rohkem rüütellik promenad väikese jõuga. Pärast üheksa nädalat kestnud piiramist, oli ristisõit Tunis.
nõustusid taganema. Pärast võitu Kosovo lahingus aastal 1389 vallutasid osmanlased enamiku Balkanist ja vähendasid Bütsantsi mõju Konstantinopoli vahetult ümbritsevasse piirkonda, mida nad hiljem piirasid. Aastal 1393 kaotas Bulgaaria tsaar Ivan Shishman Nikopolise osmanlaste kätte. Aastal 1394 kuulutas paavst Bonifacius IX välja uue ristisõja türklaste vastu, kuigi Lääne-Schism oli paavstluse jaganud. Ungari kuningas Sigismund Luksemburgi juhtis seda ristisõda, milles osales mitu Prantsuse aadlit, sealhulgas Burgundia hertsogi poeg Johann Kartmatu, kes sai ristisõja sõjalise juhiks. Sigismund soovitas ristisõduritel keskenduda kaitsmisele, kui nad jõuavad Doonau juurde, kuid nad piirasid Nikopoli linna. Osmanid alistasid nad 25. septembril Nikopoli lahingus, vangistades 3000 vangi.