Poliitilised arutelud pärast suveräänsuse üleandmist on keskendunud piirkonna demokraatlikule arengule ja keskvalitsuse järgimisele põhimõtetele "üks riik, kaks süsteemi". Pärast viimase koloniaalaja seadusandliku nõukogu demokraatlike reformide ümberpaigutamist pärast üleandmist püüdis piirkondlik valitsus ebaõnnestunult kehtestada põhiseaduse artikli 23 kohase riikliku julgeoleku seaduse. Keskvalitsuse otsus rakendada kandidaatide eelkontrolli enne tegevjuhtvalimiste lubamist põhjustas 2014. aastal mitmeid proteste.
mis sai tuntuks kui vihmavarju revolutsioon. Valimisregistri erinevused ja valitud seadusandjate diskvalifitseerimine pärast 2016. aasta seadusandliku nõukogu valimisi ning riikliku õiguse jõustamine Lääne-Kowlooni kiirraudteejaamas tekitasid täiendavaid muresid piirkonna autonoomia osas. 2019. aasta juunis puhkesid massilised meeleavaldused vastuseks väljaandmise seaduse muutmisele, mis lubas pagulased välja anda Taiwanile, samal ajal kui meeleavaldajad väitsid, et kurjategijaid võidakse välja anda mandri-Hiinasse. Protestid on suurimad Hongkongi ajaloos, korraldajad väidavad, et nad on meelitanud rohkem kui kolm miljonit Hongkongi elanikku.