Suleimanist sai 16. sajandi Euroopa silmapaistev monarh, kes juhtis Osmanite impeeriumi majanduslikku, sõjalist ja poliitilist võimu. Suleiman juhtis isiklikult Osmanite armeed, vallutades Belgradi ja Rodose kristlikud kindlused, samuti enamuse Ungarist, enne kui tema vallutused Viini piiramisel peatati
aastal 1529. Ta annekteeris suurema osa Lähis-Idast oma konfliktis Safavididega ja suured Põhja-Aafrika piirkonnad nii kaugele läände kui Alžeeria. Tema valitsuse ajal domineeris Osmanite laevastik merel Vahemere, Punase mere ja läbi Pärsia lahe.