Enne 4. sajandit eKr oli Makedoonia väike kuningriik väljaspool piirkonda, mida domineerisid suured Ateena, Sparta ja Teeba linnriigid, ning lühikest aega allutatud Achaemenide Pärsiale. Argeadide kuninga Philip II valitsemise ajal (359-336 eKr) alistas Makedoonia mandri-Kreeka ja Traakia Odrysia kuningriigi vallutuste ja diplomaatia kaudu. Reformeeritud sõjaväega, mis sisaldas "sarissa" piike kasutavaid falangisid, võitis Philip II Ateenate ja Teeba vanu vägesid Chaeronea lahingus aastal 338 eKr. Philip II poeg Aleksander Suur, juhtiv Kreeka riikide föderaal, saavutas oma isa eesmärgi juhtida kogu Kreeka, kui ta hävitas Thebes
Pärast linna mässu. Aleksander kukutas järgnevate vallutusrünnakute ajal Ahemeniidide impeeriumi ning vallutas territooriumi, mis ulatub kuni Induse jõeni. Tema impeerium oli lühikest aega maailma kõige võimsam - lõpliku hellenistliku riigi, mis avas ülemineku Vana-Kreeka tsivilisatsiooni uuele perioodile. Uutes vallutatud maades õitses Kreeka kunsti ja kirjandus ning filosoofia, inseneriteaduse ja teaduse areng levis üle kogu iidse maailma. Eriti tähtsad olid Aleksandri õpetaja Aristotelese panused, kelle kirjutised muutusid Lääne filosoofias nurgakiviks.