1996. aastal naasis Johnson Baltimorisse Orioles'i treenerina kolmeaastase 2,25 miljoni dollari lepingu alusel. Orioles oli eelmisel aastal 71-73, kuid meeskonnal oli paljutõotav talent, et minna tulevase Hall of Famers Cal Ripken, Jr, Mike Mussina, Eddie Murray ja Roberto Alomar. Meeskond läks 88-74, lõpetades neli mängu taga New York Yankees AL East, kuid see oli piisavalt hea Wild Card kolm mängu. See oli Orioles'i esimene postseason'i reis pärast 1983. aasta maailmameistrivõistlust. Orioles kohtus Cleveland Indians'iga Divisiooni-seriis, Ameerika Liiga kaitsva meistriga, kes oli võitnud 99 mängu, mis oli sel hooajal suurte mänge parim. Orioles võitis esimesed kaks mängu enne, kui Cleveland jõudis neljandas mängus võita, ja nad olid ühe innings kaugusel teisest mängust enne, kui Orioles kogunes Alomari kahe-välja RBI singliga, ja ta andis neile juhtimise 12. mängus, mis tõi Baltimore'i meistrivõistlusesse
New Yorgi Yankeesi vastu. Orioles juhtis seitsmendas inningis mängu 1 4-3 enne, kui Derek Jeteri lendpalli sai fänni Jeffrey Maier ebaseaduslikult üle tara, Tony Tarasco käe üle, mis mängis mängu. Yankees võitis mängu üheteistkümnendas inningis ja Oriolesid võitsid teise mängu, kuid võitsid järgmised kolm; kolmas mäng nägi Orioleside poolt kaheksandas inningis, mis muutis 2-1 juhtimise 5-2 kaotuseks, samas kui Yankees tegi neljandas mängus kaheksandas mängus kolm jooksut, et avada 8-4 otsus, samas kui viiendas mängus võitsid Yankeesid kõik jooksud, mida nad vajavad kolmandas inningis 6-4 otsustuseks.