Kirjuta selle lõigu jätkamine - Sõda, mis oli tagasi tulnud 1939. aastal, lõpetati ametlikult
1945. aasta mais. Lipsik kuulus nüüd suurele Saksa keskosale, mida juhiti Nõukogude okupatsiooni tsoonina (ühitati uuesti 1949. aasta oktoobris Nõukogude toetatud Saksa Demokraatliku Vabariigi (Ida-Saksamaa) nime all). Alles 1948. aasta juunis, kui tema naine oli suremas, lubati Arthur Liberasch tagasi Leipzigisse. Ta ei kaotanud aega, kui liitus paar aastat varem moodustatud - isegi kui ainult Nõukogude piirkonnas - vana kommunistliku partei ja sotsiaaldemokraatide vastuolulise ühinemisega moodustatud sotsialistliku ühtsuse parteiga (SED). Nüüd taotles ta tunnustust "fašismivastaseks võitlejaks" ("Kämpfer gegen den Faschismus" / KgF). Tema taotlus lükati 1949. aasta jaanuaris tagasi linnavalitsuse fašismiohvrite osakonna linnapea kontrollkomisjoni poolt". Walter Ulbricht, kellega ta oli 1920ndatel kokku puutunud, kui nad mõlemad olid Leipzigi Kommunistliku Partei liikmed, oli nüüd Nõukogude okupatsiooni tsooni kõige võimsam sakslane, nagu ka mees, kellel oli kuulus pikk mälu. Lieberasch esitas siiski vastava apellatsioonikohtule vastuväite ja sai 1949. aasta septembris KgF-i staatuse. Samal kuul sai ta töökoha palgaarvestuse ametnikuna VEB Vestas, Leipzigi raud- ja terasetööstuses.