Kirjuta selle lõigu jätkamine - 25. septembril 1954 kõneles tolleaegne peaminister U Nu oma raadiolähetuses rahvale rohingja moslemite poliitilisest lojaalsusest enamasti budistlikule Birmale. Mõiste "Rohingjad" kasutamine on oluline selles mõttes, et Myanmar ei tunnusta seda kategooriat üldse ja nimetab neid "bengallaseks". Samal ajal loodi eraldi haldusvöönd May Yu, mis hõlmas enamikku praegusest Põhja-Rakhine'i osariigist, kus rohingjad olid enamuse etniline rühm. Üks selle moslemite enamuse piirkonna eesmärke oli "püüda saavutada rahu Pakistaniga". Brigadiir Aung Gyi, üks kindral Ne Wini asetäitjatest, selgitas 1961. aastal rohingjat kui: "Läänes piirab May Yu piirkond Pakistaniga. Nagu kõikides piirialade kogukondades, on moslemid mõlemal pool piire. Need, kes on Pakistani poolel, on tuntud kui pakistanilased, samas kui meie Birma poolel asuvaid moslemeid nimetatakse rohingjadeks. Aga alates Birma sõjalise hunta
Rohingjad on oma poliitilistest õigustest süstemaatiliselt ilma jäetud. 1962. aastal võttis sõjaväe diktaator kindral Ne Win valitsuse üle ja hakkas ellu viima rahvuslikku tegevuskava, mille juured olid rassilises diskrimineerimises. 1978. aastal käivitas sõjaväevalitsus operatsiooni Nagamin, et eraldada kodanikud kodakondsuseta inimestest. See oli esimene kooskõlastatud suuremahuline vägivaldne rünnak rohingjade vastu. Riiklikud osapooled võtsid riiklikud registreerimiskaardid (NRC) ära, et neid kunagi asendada. Järgnenud vägivald sundis 200 000 rohingjat põgenema Bangladesisse. Bangladesh keeldus rohingjad oma territooriumile lubamast ja blokeeris toiduaineid, mille tagajärjel suri 12 000 rohingjat. Pärast kahepoolseid läbirääkimisi repatrieeriti rohingjad.