Theodore Roosevelt sai presidendiks 14. septembril 1901, pärast William McKinley mõrva.
(päevad teise ametiaja alguses) ja valiti 1904. aastal täiskohale. Ta keeldus otsima kolmandat (teist täielikku) ametiaega 1908. aastal, kuid kandideeris uuesti 1912. aasta valimistel, kaotades Woodrow Wilsonile. Wilson ise, hoolimata oma halvast tervisest pärast tõsist insulti, püüdles kolmandat ametiaega. Paljud tema nõustajad püüdsid teda veenda, et tema tervis välistab uue kampaania, kuid Wilson siiski palus, et tema nimi asetataks presidendikandidaadiks 1920. aasta Demokraatliku Rahvusliku Konventsioonile. Demokraatliku partei juhid ei olnud valmis Wilsoni toetama ja nomineerimine läks James M. Coxile, kes kaotas Warren G. Hardingile. Wilson kavatses 1924. aastal uuesti kandideerida (mitte järjestikusel) kolmandal ametiajal, kavandades strateegiat oma tagasitulekuks, kuid tal puudus jälle toetus; ta suri selle aasta veebruaris.