Payne kandideeris 1876. aastal, kuid võitis vabariiklase Amos Townsendi poolt. Siiski jäi ta poliitikasse sekkuma ja kaalus isegi 1880. aastal demokraatide presidendikandidaadi kandideerimist. Tildenil, kes ametlikult ei kandideerinud, oli konventsioonil suur mõju. Tilden ei olnud kindel, kas ta on valmis osalema uues kampaanias, mistõttu mõned delegatsioonid läksid teistele kandidaatidele, samas kui teised jäid truuks oma vanale lipu kandjale. Tilden ütles oma lähedastele toetajatele, et kui ta ei kandideeri, oleks Payne tema esimene valik ja esindajatekoja esimees Samuel J. Randall tema teine. Sellega lubasid paljud Tilden'i lojaalid toetada Payne'i, vähemalt seni, kuni Tilden otsustas võistlusele minna. Kuigi Tilden keeldus lõpuks nominaalsust, takistati Payne'i võimalusi, kui Ohio delegatsioon jäi lojaalseks senaator Allen G. Thurmanile. Kuigi Payne on kolmandal kohal
Esimesel hääletusel, teisel delegatsioon jooksis kindral Winfield Scott Hancocki poole, kes oli nomineeritud.