Kirjuta lõigule jätk - Daukantas idealiseeris ja jumaldas minevikku. Virgil Krapauskas väitis, et Daukantase kirjad Narbuttile näitasid, et Daukantas on parem teadlane kui tema teosed. Kirjades rõhutas Daukantas esmase allika kogumise, avaldamise ja analüüsimise paremaid meetodeid, kuigi tema teosed jäid väga romantiliseks ja didaktiliseks. Daukantas kulutas märkimisväärseid jõupingutusi erinevate ajalooliste dokumentide leidmisel, kuid ta uskus, et kui ajaloolised andmed puuduvad, peaksid ajaloolased kasutama oma kujutlusvõimet, et täita lünki. Kui üks allikas oli Leedule soodne, ei hinnanud ta seda kriitiliselt ja nõustus kergesti mitmete legendidega. Näiteks selgitas ta teooriat, et leedulased olid Herulese järeltulijad, mille ta võttis Albert Wijuk Kojałowiczilt (kuigi ta lükkas tagasi romaani Palemonidide legendi), kiitis Preisi kuninga Widewuto iidset demokraatiat ja kasutas Adam Mickiewicz'i lühijuttu "Żiwila" vabast tõlget. Kuid ta oli kriitiline allikate suhtes, mis kujutasid Leedu negatiivses valguses. Näiteks oli ta üks esimesi, kes kritiseeris Strėva lahingu teutoonlikku lugu.
või väidavad, et leedulased pöördusid Grunwaldi lahingus tagasi ja jätkasid võitlemist. Kuigi Daukantase õpetus oli kehv ja ei vastanud tänapäeva standarditele, oli see tema kaasaegsetega võrdne.