Lisaks mootori uuendustele, mida Honda tutvustas MP4-30-le, tõi McLaren MP4-30-le uue aerodünaamilise paketi, mis muutis esivarust, et suurendada allajõudu, muutis pöörlevaid klape, et parandada õhu voolu eesmise jaoturi üle, ja võttis kasutusele Ferrari poolt tagumisse põrandale loodud kontseptsiooni, mille eesmärk on vähendada õhu voolu mõju tagumistele rattadele ja häirida tagumist difusiitorit, mis omakorda avas laiema valikuga seadistamisvõimalusi sõidutee kõrgusele ja tõstmisele või nurgale esi- ja tagumise sõidutee kõrgusele. Need uuendused olid kavandatud selleks, et viia MP4-30 vastavusse teiste meeskondade poolt välja töötatud disainiga. Mootori ja aerodünaamiliste uuendustega oli meeskond lootnud võistelda punktide eest teenete alusel. Alonso põrkas Felipe Massiga esimesel ringil, kuid oli viimasel etapil viiendal kohal. Ta oli teel, et korrata meeskonna hooaja parimat tulemust, enne kui ta kaotas jõudu ja libises tagasi, lõpetades 11. kohal. Kuna Alonso ei saanud punkte, tõsteti Button kuuendaks. Võistlus nägi ka auto parimat kvalifitseerumisvõistlust, kuna Alonso alustas 11. kohal, samas kui Buttoni kuus punkti nägid meeskonda kümne punkti kaugusel Sauberitest konstruktori maailmameistrivõistlustel. Selle tulemusena oli McLarenil aga ka pikim võitmatu rida 53 võistlusest, mis oli varem olnud 1977. aasta Jaapani GP vahel.
ja 1981. aasta Suurbritannia Grand Prix. Vaatamata edusammudele, mida meeskond tegi eelmiste voorude jooksul, jätkus MP4-30 võitlus Mehhikos, kus mõlemad sõitjad elimineeriti kvalifikatsiooni alguses ja Jenson Button seadis uue rekordi grilli karistuste osas, muutes piisavalt osi, et tagada karistus seitsekümne koha eest. Alonso lahkus võistlusest raviva ERS-i probleemiga, mille meeskond oli tuvastanud eelmisel õhtul, ja Button lõpetas 14. kohal.