Kirjuta selle lõigu jätkamine - Lewald sündis 1860. aastal; tema tädi oli juudi romaanikirjanik Fanny Lewald. Lewaldist sai 1885. aastal Preisi riigiteenistuja ja 1903. aastal Reichskommissar. Selle rolli mängides osales Lewald 1904. aasta maailmapiltil
(ühiselt olümpiamängudega), kus ta ei nõustunud keisri Wilhelm IIga selle üle, kas Deutscher Olympischer Sportbund, mille president ta oli, peaks olema poliitiliselt sõltumatu. Pärast seda, kui Berliin võitis õiguse korraldada 1916. aasta suveolümpiamängud (mis hiljem I maailmasõja puhkemise tõttu tühistati), julgustas Lewald Saksa Riiki mängudesse investeerima, väites, et see on võrreldav maailmakaubandusnäitusega. Esimese maailmasõja lõpuks oli Lewald nii hästi ühendatud kui Saksa keisri kõrgeim ametnik, et ta kirjutas isiklikult viimase keiserliku valitsuse abdicatsiooni kõne. Kapp Putschi ajal oli Lewald valitsuse pea, kuna kõik ministrid olid Berliinist lahkunud. Ta keeldus, kui teda sunniti relva ähvardusel valitsuse rahaliste vahendite andmisest mässulistele sõjaväelastele. Lewald, konservatiivne, sattus üha enam raskusi sotsiaaldemokraatlike valitsustega ja lõpuks läks 1923. aastal riigiteenistusest pensionile, kuid jäi rohkem kui kümne auametisse, näiteks vastutav Saksa rahvusvahelise üliõpilasvahetuse eest, mitmete silmapaistvate muuseumide juhatuses ja riiklikus olümpiakomitees; ta oli olnud riigisekretäri asetäitja. 1935. aastal soovitas Lewald, et Pierre de Coubertin'ile antakse Nobeli auhind.