Mohandas Gandhi oli "Satyagraha" kunsti eestvedaja, mida iseloomustas range ahimsa (vägivallatus) järgimine ja kodanikuülest sõnakuulmatus. See võimaldas tavalistel inimestel Briti revolutsioonil osaleda, ilma vägivalla või muude ebameeldivate vahendite kasutamata. Gandhi sama rangelt demokraatia, religioosse ja etnilise võrdsuse ja vennaskonnaga seotud seisukoht, samuti aktivistlik kastipõhise diskrimineerimise ja puutumatuse tagasilükkamine ühendasid esimest korda India ajaloos inimesed üle nende demograafiliste piiride. Massid osalesid esimest korda India iseseisvusvõitluses ja Kongressi liikmeskond kasvas 1930. aastate lõpuks kümnetest miljonitest. Peale selle, Gandhi võidud Champaranis
Ja Kheda Satyagraha aastal 1918-19 andis tõusu nooremat põlvkonda India rahvuslased, et India võiks saada iseseisvuse Briti valitsuse. Rahvuslikud liidrid nagu Sardar Vallabhbhai Patel, Jawaharlal Nehru, Maulana Azad, Chakravarti Rajagopalachari, Mohandas Gandhi, Rajendra Prasad ja Badshah Khan tõid kokku põlvkonnad Indiast eri piirkondades ja demograafilistes piirkondades ning andsid tugeva juhtimisbaasi, mis andis riigile poliitilise suuna.