1930ndatel arendas H.O.R. välja kahekordse kahe takti diiselmootori, mis põhines esialgu Saksa kruiiseri "Leipzig" MAN mootoritel, kuid kaheksa silindriga seitsme asemel, laiendati lõpliku allveelaeva versiooniga üheksa silindriga. Kahekordse toimimise mootor andis füüsiliselt väiksemast mootorist rohkem võimsust kui tavalised disainid. Kuid H.O.R.-i kahekordse toimimise mootorid, eriti USS "Pompano" mootorid, said allveelaevade jõudude ebausaldusväärsuse tõttu kurikuulsat kuulsust, kus neid hakatakse kutsuma "hoorideks". Kuna allveelaevadel oli piiratud ruumi, eelistati kas vastastikuseid kolbmootoreid või kahekordseid mootoreid, kuna need olid kompaktsemad. Kahekordse toimimise silindritega kaasnev probleem, mis tuleneb sellest, et kolbivarre vähendab kolbi pindalat ühel küljel, on jõu tasakaalustamatus kolbi mõlemal küljel. H.O.R.-i mootorid kannatasid vibratsiooni ja selle tagajärjel tekkisid muud probleemid. See omakorda pingutas liikuvat vedurit ja põhjustas käigute (mis iseenesest olid valesti valmistatud) hammaste väljalangemise, väänusvibratsiooni tekitamise ja sageli mootori ja käigute töötamist. H.O.R. mootorite ebausaldusväärsuse põhjustatud probleemide näidetena meenutas USS "Gurnardi" kapten Charles Herbert Andrews operatsiooni "Torch" toetuseks tehtud sõjapatrulli
"Ma kasutasin ainult kolme, hoides neljandat varuks. Kui kaks neist Biskaia lahe ääres katki läksid, katkestasin patrulli ja kõndisin kõndides tagasi Šotimaale".