1944. aasta suvel Cold Spring Harbor Laboratory's alustas McClintock süstemaatilisi uuringuid maisi seemne mosaiikide värvi mustrite mehhanismide ja selle mosaiikluse ebastabiilse pärivuse kohta. Ta tuvastas kaks uut domineerivat ja vastastikku toimivat geneetilist lokust, mille ta nimetas Dissociation (Ds) ja Activator (Ac). Ta leidis, et dissociation ei lõhkunud või põhjustanud kromosoomi purunemist, vaid sellel oli ka erinevaid mõjusid naaber geenidele, kui aktivator oli ka kohal, mis hõlmas teatud stabiilsete mutatsioonide ebastabiilsust. 1948. aasta alguses tegi ta üllatava avastuse, et nii assotsiatsioon kui ka aktivator võisid kromosoomil transponeerida või positsiooni muuta. Ta jälgis Aclooni ja D-koodi transponeerimise mõjusid, muutes maisi seemne mosaiikide värvi mustrite muutumisi üle 1950 aasta mosaiikide seemne mosaiikides, kontrollides nende aktiivseid ja ebastabiilneid. Ta leidis, et
juhtimiselementid