Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Edvard'i surm tekitas kiiresti vastuolusid. Kui Mortimer aastal 1330 hukati, hakkasid levima kuulujutud, et Edward on mõrvatud Berkeley lossis. Arvestused, et ta tapeti punase raualõnga või pokeri sisestamisega oma anusesse, hakkasid aeglaselt ringlema, tõenäoliselt tahtliku propaganda tulemusena. 1330ndate ja 1340ndate aastate keskpaigast kroonikad levitasid seda lugu edasi, mida toetas hiljem Geoffrey le Baker'i värviline tapmise lugu. See lisati enamikus Edwardi hilisematesse ajaloodesse, mis olid tavaliselt seotud tema võimaliku homoseksuaalsusega. Enamik ajaloolasi eiravad nüüd seda Eduardi surma kohta, vaidlustades loogikat, mille järgi Eduardi vangistajad mõrvasid teda nii kergesti tuvastataval moel. Teine teooria ümbritseb võimalust, et Eduard ei surnud 1327. aastal. Need teooriad hõlmavad tavaliselt "Fieschi kirja", mille saatis Edward III-le Itaalia preester Manuel Fieschi, kes väitis, et Edward põgenes Berkeley losist 1327. aastal teenri abiga ja lõpuks läks eremikule Püha Rooma impeeriumi. Gloucesteri katedraalis maetud surnukeha oli väidetavalt Berkeley lossi uksehoidja, kelle mõrvarid tapsid ja Isabellale Edwardi surnukeha esitlesid, et vältida karistust. Kirja seostatakse tihti ettekandega, mille kohaselt kohtus Eduard III aastal 1338. aastal Antwerpenis mehega nimega William Waleslane, kes väitis end olevat Eduard II. Mõned kirjas sisalduvad osad on ajaloolaste arvates üldiselt täpsed, kuigi teisi selle aruande aspekte on kritiseeritud kui uskumatut. Mõned ajaloolased on toetanud selle lugu versioone. Paul Doherty kahtleb kirja tõesuses ja Waleslase William'i identiteedis, kuid kahtleb siiski, et Edward võis oma vangistuse üle elada. Populaarne ajaloolane Alison Weir usub, et kirja sündmused on sisuliselt tõesed, kasutades kirja, et väita, et Isabella oli süütu Edward'i mõrvas. Ajaloolane Ian Mortimer väidab, et lugu...  Millal Mortimer tapeti?
1330: