Kirjuta sellele lõigule edasi - Samal päeval pidi Diewerge kirjutama sellise kommentaari mudeli, sest järgmisel päeval, 8. novembril ilmus Völkischer Beobachter tema joonistatud toimetajaga. Pealkirja all "Kurjategijad Euroopa rahu ees" kirjutas Diewerge: "On selge, et Saksa rahvas teeb oma järeldused sellest uuest kuriteost. On võimatu, et meie piirides domineerivad sajad tuhanded juudid endiselt terveid kaubanduskadusid, rahastavad meelelahutuskohti ja "välismaiste" majaomanikena saksa üürnike raha taskusse, samal ajal kui nende rassilised kaaslased kutsuvad välja sõja Saksamaa vastu ja lasevad maha Saksa ametnikud. David Frankfurteri ja Herschel Grünspani vahel on selge joon. [...] Me mäletame nende nimesid, kes tunnistavad seda argpükslikku mõrva. Need on samad väed nagu Kairos ja Davoses, nad on juudid, mitte prantslased. Tulistamine Saksa saatkonnas Pariisis ei tähenda mitte ainult uue hoiaku algust juudi küsimuses, vaid on lootusrikkalt ka signaal neile välismaalastele, kes pole veel aru saanud, et lõpuks seisab vaid rahvusvaheline juut rahvaste mõistmise vahel". 8. novembril ilmus Diewerge ise Reich'i pressikonverentsil ja andis täpsemad juhised aruandlusele, eriti tema antisemitilistele kalduvustele (näiteks Emil Ludwig oli üks mõrva intellektuaalsetest algatajatest; nagu juba 1937. aastal, alati epiteediga "Cohn"). Tagantjärele võib Diewerge'i tegevust mõista kui viisi, kuidas rahvasse novembri pogromide meeleolu tuua, mis toimusid nn Reichskristallnacht'i ajal
9.-10. novembril 1938.