Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõit: 21. veebruaril 1915 oli Endurance endiselt tugevalt kinni, ja seejärel liikus ta oma kõige lõunapoolsemasse laiuskraadi, 76° 58'S. Seejärel hakkas ta koos pakdiga liikuma põhja suunas. 24. veebruaril mõistis Shackleton, et nad jäävad kogu talve jäässe, ja käskis laeva rutiinidest loobuda. Koerad viidi laevalt maha ja paigutati jääkennellidesse või "koeradesse", laeva sisemust muudeti sobivaks talvekotteriks erinevatele meeste rühmadele - ohvitserid, teadlased, insenerid ja meremehed. Traadita seade oli paigaldatud, kuid nende asukoht oli liiga kaugel, et signaale vastu võtta või edastada. Shackleton teadis hiljutist näidet Wilhelm Filchner'i laevalt Deutschland, mis oli kolm aastat varem samas läheduses jäässe sattunud. Pärast seda, kui Filchneri katsed Vahseli lahel maabaasi rajada ebaõnnestusid, jäi tema laev Deutschland 6. märtsil 1912. aastal umbes 320 km kaugusel Coats Land'i rannikust lõksu. Kuus kuud hiljem, 63° 37' laiuskraadil, sai laev vabaks ja läks Lõuna-Georgia suunas. Shackleton arvas, et sarnane kogemus võib võimaldada Endurance'il teha teise katse jõuda Vahseli lahte järgmisel Antarktika kevadel. Veebruaris ja märtsis oli triivi kiirus väga aeglane. Märtsi lõpus arvutas Shackleton, et laev oli 19. jaanuarist saadik läbinud vaid 95 miili (153 km). Kuid talve saabudes kiirenes see ja muutus ka ümbritseva jää seisund. 14. aprillil märkis Shackleton, et lähedal olev pakk "tõmbab ja raftleb jäämasside vastu". Kui laev oleks sattunud sellesse häiresse, oleks see purustatud nagu muna koorik. Maiis, kui päike oli talve kuude jaoks loojunud, oli laev 75° 23′ lõuna- ja 42° 14′ läänepiiril, ikka veel põhja suunas. Läks vähemalt neli kuud, enne kui kevad tõi võimaluse jää avamiseks, ja polnud mingit kindlust, et Endurance saaks õigel ajal lahti, et proovida Vahseli lahe piirkonda naasta. Shackleton kaalus nüüd võimalust leida...  Küsimus: Kuhu laev sõitis pärast 1912. aasta märtsi?
Lõuna-Georgia