Leivicki stiil oli neo-romantiline ja seda iseloomustas sügav apokalüptiline pessimism koos peaaegu naiivse huvi ja igatsusega müstilise ja messiasliku vastu, teemad, mis ilmnesid pidevalt tema kirjutistes, eriti "Golem", mis kujutas juudi Messias ja Jeesus Kristust kui rahumeelse lunastuse esindajaid, vaid et neid ajas minema Praha maharal ja tema vägivaldne Golem, kes lõpuks ründas Praha tänavaid, vigastades suurt arvu inimesi, nii juute kui ka kristlasi. "Golemis" hukkas Leivick üheaegselt kõik katsed maailma tervendada vägivalla abil, kuid tõi ka esile kõigi potentsiaalsete messiaside ekslikkus ja võimetus. Luuletust tõlgendati laialdaselt kui peenelt varjatud kriitikat bolševikliku revolutsiooni vastu ja see põhjustas Leivick'i kritiseerimise Nõukogude Liidust ja kommunistlikest jidišistidest. Leivick lõpetas kommunistlikele ajalehtedele kirjutamise 1929. aastal pärast nende avalikku toetust araablaste mässudele.
Palestiinas ja katkestas kõik sidemed vasakpoolsusega pärast 1939. aasta Molotov-Ribbentrop pakti.