Esimene katse kasutada ära lõhestumise ja tuumasünteesi vahelist sümbiooslikku suhet oli 1940. aastate disain, mis segas lõhestumise ja tuumasünteesi kütust vaheldumisi õhukeste kihtedega. Üheastmelise seadmena oleks see olnud keeruline rakendus tugevdatud lõhestumisele. See sai esmakordselt praktiliseks, kui see lisati kaheastmelise termonuklearrelva sekundaari. USA nimi, Alarm Clock, pärines Tellerilt: ta kutsus seda nii, sest see võib "äratada maailma" Super potentsiaali võimalusele. Sama disaini vene nimi oli kirjeldavam: Sloika (Russi keeles: Слойка), kiheline kook. Üheastmeline Nõukogude Sloika testiti 12. aastal 1953.
6,9 megatonni