Brandt oli algselt üks SPD parempoolse tiiva liidritest ja sai algselt kuulsuse Lääne-Berliini linnapeana. Ta teenis välisministri ja asepresidendina Kurt Georg Kiesingeri kabinetis ja sai kantsleriks 1969. aastal. Kantslerina säilitas ta Lääne-Saksamaa tihedat sidet Ameerika Ühendriikidega ja keskendus Lääne-Euroopa integratsiooni tugevdamisele Lääne-Euroopas, käivitades samas uue Ida-Oostpolitikuse poliitika, mille eesmärk oli parandada suhteid Euroopaga. Brandt oli vastuoluline nii parempoolse kui ka vasakpoolsete poliitikute poolt, toetades Ameerika poliitikat, sealhulgas Vietnami sõja ja parempoolsete poliitikute toetust.
1969. aasta