Kirjuta käesoleva lõike jätkamine - Esimese Astme Kohus märgib esiteks, et Eesti kaotas iseseisvuse Saksamaa ja Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu vahelise 23. augustil 1939 sõlmitud agressioonivastase lepingu (tuntud ka kui "Molotov-Ribbentrop pakt") ja selle salajaste lisaprotokollide tulemusena. Pärast 1939. aasta ultimatumi Nõukogude sõjaväebaaside rajamise kohta Eestis toimus 1940. aasta juunis Nõukogude armee ulatuslik sisenemine Eestisse. Riigi seaduslik valitsus kukutati ja Nõukogude võim kehtestati jõuga. Nõukogude Liidu totalitaarne kommunistlik režiim viis läbi ulatuslikke ja süstemaatilisi meetmeid Eesti elanike vastu, sealhulgas näiteks umbes 10 000 inimese deportatsiooni 14. juunil 1941.
ja 25. märtsil 1949 üle 20 000 inimese. Pärast Teist maailmasõda peitusid kümned tuhanded inimesed metsas, et vältida Nõukogude võimude repressioone; osa varjatud inimestest seistas okupatsioonivõimule aktiivselt vastu. Julgeolekuasutuste andmetel hukkus 1944.-1953. aasta vastupanuliikumise käigus umbes 1500 inimest ja peaaegu 10 000 arreteeriti. 1941.-1944. aasta Saksa okupatsiooniga katkestatud Eesti jäi Nõukogude Liidu okupeeritud kuni iseseisvuse taastamiseni 1991. aastal. Seega ei saanud Eesti kui riik ajutiselt täita oma rahvusvahelisi kohustusi.