Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Isaac Asimov oli ateist, humanist ja ratsionalist. Ta ei olnud teiste religioossete veendumuste vastu, kuid ta hägistas sageli ebausklikke ja pseudoteadlikke uskumusi, mis püüdsid end tõelise teaduse all välja anda. Tema lapsepõlves järgisid isa ja ema õigeusu juudi traditsioone, kuigi mitte nii rangelt kui Petrovichis; nad ei sundinud aga noort Isaakit oma uskumustesse. Niisiis kasvas ta üles ilma tugeva religioosse mõjuta, jõudes uskuma, et Toora esindab heebrea mütoloogiat samamoodi, nagu Iljaad kirjutab kreeka mütoloogiat. Kui ta oli 13, otsustas ta mitte teha bar mitsvat. Nagu on kirjas "Humorite aare" ja "Asimov naerab jälle", oli Asimov valmis rääkima nalju Jumalast, Saatanast, Eedeni aedast, Jeruusalemmast ja teistest religioossetest teemadest, väljendades seisukohta, et hea nali võib rohkem mõtteid äratada kui tundidepikkune filosoofiline arutelu. See stipendium oli seemne tema hilisemaks autoriks ja avaldamiseks Asimovi juhendiks Piiblile, mis analüüsis nii Vana kui ka Uue Testamendi ajaloolisi aluseid. Asimov nimetas ennast palju aastaid ateistiks, kuid ta pidas seda terminit mõnevõrra ebapiisavaks, kuna see kirjeldas seda, millesse ta ei uskunud, mitte seda, mida ta tegi. Lõpuks nimetas ta end "humanistiks" ja pidas seda terminit praktilisemaks. Ta jätkas siiski ennast mitte-järgleva juudiga, nagu on öeldud Jack Dann'i juudi teadusliku väljamõeldise antoloogia Wandering Stars sissejuhatuses: "Ma ei käi ühtegi teenistust ega järgi ühtegi rituaali ega ole kunagi läbinud seda uudishimulikku puberteedi rituaali, bar mitsvat. See pole oluline. Ma olen juut". Kui 1982. aastal küsiti, kas ta on ateist, vastas Asimov:  Küsimus: Enne ennast humanistiks nimetamist, kuidas Asimov ennast nimetas?
ateist