Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Portugali naasmisel jagas Possoz oma aega Lissaboni Lapase osa vahel, peaaegu alati oma õe Jeanne'i ja tema sõbra Alice Rey Colaço seltskonnas, ja perekonna kodus Estoril'is. Tema isa suri 1912. aastal. Pärast monarhia kukutamist
Portugallaste ühiskonna konservatiivsuse ja traditsioonilise lähenemise vastu mässades ühines ta Portugali moodernismi liikumisega. Ta alustas 1909. aastal "Sociedade Nacional de Belas Artes" (Hea Kunstide Ühiskond) näitusel ja sai kiiresti tuttavaks, olles kuni 1916. aastani regulaarne näitleja Ühiskonna iga-aastasel salongil. Ta eksponeeris ka humoristide ja modernistide näitustel aastatel 1913-1926, koos José de Almada Negreirose ja teistega. Ta oli üks vähestest oma põlvkonna kunstnikest, kes korraldas individuaalseid näitusi oma tööst õlimalmistuses, pliiatsi joonistamises, gouache'is või akvarellis. Ta oli ainus naine, kes osales 1913. aastal humoristide II näituses ja 1923. aastal "Viie sõltumatu" näituses. Meeste domineerises ühiskonnas pidasid kunstnikud Possozi võrdseks.