Nende 1999. aasta Le Mansi 24-tunnine võistlus algas kibedalt pärast seda, kui meeskonda piinasid mitmed Michelini rehvid, olukord meenutas mõnevõrra 1998. aastat, kui nr 1 ja nr 2 autod olid pensionil. Martin Brundle sai Mulsanne'i sirgjoonel suure kiirusega punktuuri, auto tagumine ripp oli tugevalt kahjustatud ja ta ei suutnud tagasi pitsadesse jõuda. Teine Toyota, mida juhtis Thierry Boutsen, oli järgmine, kes läks, kui ta põdes Dunlop'i silla all suure kiirusega avarii, mis põhjustas kiiret deflatsiooni. Auto hävitati ja Boutsen sai seljavalu. Koidikul oli BMW nr. 15 peaaegu ühe ringiga ees Toyota nr. 3 ees, mis oli vaikselt ringi sõitnud. Selle võidu lõhnaga pani Ukyo Katayama jalga Toyotasse ja tegi võistluse kiireima ringi. Ta vähendas vahemaa vähem kui minutile, kuni Toyota meeskond taas kord rehvide purustuse kätte sai. Katayama suutis siiski minna pitsatesse uute rehvide järele ja jätkata. Tal õnnestus pärast vaprat pingutust GT-P klassis esimesena lõpetada. Kuid nad ei saanud Le Mansi üldvõitu, mis oleks teinud neist ainult teise Jaapani tootja, kes võitis üldvõidu (Mazda oli esimene 1991. aastal).
)