Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  1960ndatel ja 1970ndatel aastatel kiirenes Aafrika ja Kariibi mere dekoloniseerimine. Enam kui 20 riiki said Suurbritanniast iseseisvuse, kui nad hakkasid omavalitsust omandama. Kuid 1965. aastal kuulutas Rhodesia peaminister Ian Smith, vastuseisult enamuse valitsemise suunas liikumisele, iseseisvuse ühepoolselt, väljendades samal ajal "lojaalsust ja pühendumust" Elizabethile. Kuigi kuninganna ta ametlikult vallandas ja rahvusvaheline kogukond rakendas Rodeesia vastu sanktsioone, püsis ta režiim üle kümne aasta. Kui Suurbritannia sidemed oma endise impeeriumiga nõrgenesid, taotles Briti valitsus Euroopa Ühendusse astumist, mille eesmärki ta saavutas 1973. aastal. 1974. aasta veebruaris soovitas Briti peaminister Edward Heath kuningannale korraldada üldvalimised keset tema Austraalia Vaikse ookeani piirkonna turneed, nõudes teda lendama tagasi Suurbritanniasse. Valiku tulemuseks oli rippunud parlament; Heath'i konservatiivid ei olnud suurim partei, kuid võisid jääda ametisse, kui nad moodustasid koalitsiooni liberaalidega. Heath astus tagasi alles siis, kui koalitsiooni moodustamise arutelud ebaõnnestusid, mille järel kuninganna palus opositsiooniliidril, leiboristi Harold Wilsonil moodustada valitsus. Aasta hiljem, 1975. aasta Austraalia põhiseadusliku kriisi kõrghetkel, vabastas Austraalia peaminister Gough Whitlam oma ametikohast kuberner-generaal Sir John Kerr, pärast seda, kui opositsiooni kontrollitav senaat lükkas tagasi Whitlami eelarve ettepanekud. Kuna Whitlamil oli esindajatekojas enamus, pöördus kõneleja Gordon Scholes kuninganna poole Kerri otsuse tühistamiseks. Ta keeldus, öeldes, et ta ei sekku otsustes, mis on Austraalia põhiseadusega peetud kuberner-generaalile. Kriis tõi Austraalia vabariiklusele tõuke.  Küsimus: Millal toimus Aafrikas dekolonisatsioon?
1960. ja 1970. aastad