Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõit: Kuigi traditsiooniliselt on kujutatud, et mõned pterosaurused (eriti pterodaktiloidid) on maapinnal ebaviisakad ja ebamugavad, näitab nende anatoomia, et nad olid osavad kõndijad ja jooksjad. Varased pterosaurused on pikka aega peetud eriti keeruliseks liikumiseks suurte kruropatagia olemasolu tõttu, kuid ka nemad paistavad olevat üldiselt tõhusad maapinnal. Azhdarchide ja ornithocheiride esijalgade luud olid teiste pterosaurustega võrreldes ebatavaliselt pikad ja azhdarchide käe ja käe (metacarpals) luud olid eriti pikad. Peale selle olid azhdarchide eesmised jäsemed proportsionaalselt sarnased kiire jooksuga koerajaliste imetajatega. Teisest küljest ei olnud nende tagumised jäsemed kiiruse jaoks ehitatud, kuid nad olid pikad võrreldes enamiku pterosaurustega ja võimaldasid pikkad sammud. Kuigi azhdarchid pterosaurused tõenäoliselt ei suutnud joosta, oleksid nad olnud suhteliselt kiired ja energiatõhusad. Pterosauruste käte ja jalgade suhteline suurus (võrdluses tänapäeva loomadega, näiteks lindudega) võib osutada pterosauruste elustiilile maapinnal. Azhdarchid pterosauridel olid suhteliselt väikesed jalad võrreldes nende keha suurusega ja jalaga, jalaga, mis oli ainult umbes 25%-30% jalgade pikkusest. See viitab sellele, et azhdarchids olid paremini kohandatud kõndima kuival, suhteliselt tahkel pinnal. Pteranodonil olid veidi suuremad jalad (47% tibia pikkusest), samas kui filtreerivatel pterosauridel, nagu ktenohasmatoidid, olid väga suured jalad (69% tibia pikkusest Pterodactylus'es, 84% Pterodaustro's), mis olid kohandatud kõndima pehmesse mudavasse pinnasesse, sarnaselt tänapäevastele wading lindudele. Kuigi rõhutatult esijalgadel põhinevad käivitajad, on basaalsetel pterosaurustel tagumised jalad hästi kohandatud hüppamiseks, mis viitab seosele arhossaurustega nagu Scleromochlus.  Millisel pinnal azhdarchids kergemini kõndida?
kuiv, suhteliselt tahke pinnas