Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  1802. aastal alustasid britid India suure trigonomeetrilise uuringu, et määrata kindlaks maailma kõrgeimate mägede asukohad, kõrgused ja nimed. Alustades Lõuna-India piirkonnast, liikusid uurimisrühmad põhja poole, kasutades hiiglaslikke teodooliite, millest igaüks kaalus 500 kilogrammi ja mida pidi kandma 12 meest, et mõõta kõrgust võimalikult täpselt. Nad jõudsid 1830. aastatel Himaalaja jalamile, kuid Nepal ei olnud valmis lubama brittidel siseneda oma riiki, kuna kahtlustati poliitilist agressiooni ja võimalikku annekteerimist. Suurbritannia oli sunnitud jätkama oma vaatlusi Nepali lõunaosas Terai piirkonnast, mis on paralleelne Himaalajale. Terai olukorrad olid toredad, kuna sadas tormivihma ja oli malaaria. Kolm uuringuametnikku surid malaaria tõttu, kaks teist pidid tervisehäire tõttu pensionile jääma. 1847. aastal jätkasid brittid uurimist ja alustasid Himaalaja tippade üksikasjalikke vaatlusi 240 km kaugusel asuvatest vaatlusjaamadest. Ilmastik piiras tööde teostamist aasta viimaste kolme kuu jooksul. 1847. aasta novembris tegi Briti India peasurveerija Andrew Waugh mitmed vaatlused Sawajpore jaamast Himaalaja idaosas. Kangchenjungat peeti siis maailma kõrgeimaks mäetipuks ja huvi tundes märkis ta selle taga olevat mäetippu, mis oli umbes 230 kilomeetri kaugusel. John Armstrong, üks Waugh' alluvatest, nägi ka tippu kaugemal läänepoolt ja nimetas seda tippu "b". Waugh kirjutas hiljem, et vaatlused näitasid, et tippu "b" oli kõrgem kui Kangchenjunga, kuid arvestades vaatluste suurt kaugust, olid kontrollimiseks vajalikud lähemad vaatlused. Järgmisel aastal saatis Waugh uuringuametniku tagasi Terai'le, et teha tihedamaid vaatlusi "b" tippu, kuid pilved takistasid tema katsed. 1849. aastal saatis Waugh piirkonda James Nicolson, kes tegi kaks vaatlust 190 km kaugusel Jirolist. Siis võttis Nicolson suurima teodoliidi ja suundus itta...  Küsimus: Milline oli Peak XV ametlikult kindlaksmääratud kõrgus?
8 840 m