Ajalooliselt kasutasid Raman-spektroomeetrid holograafilisi võrke ja mitut dispersiivsetetappi, et saavutada kõrge laserhülgamise tase. Varem olid fotomultiplikaatorid dispersiivsete Raman-seadmete jaoks valitud detektorid, mille tulemuseks olid pikad kogumispäevad. Kuid kaasaegne instrumendatsioon kasutab peaaegu kõikjal laserhülgamise ja spektrograafi jaoks nippe- või servafiltreid, mis on kas axial (AT), Czerny Turner (CT) monochromator või FT (Fourier spektroskoop) või CCD. Küsimus: Mis põhjustas negatiivset tulemust fotomultiplikaatorite kasutamine dispersiivsete Raman-detektorite jaoks?
pikad omandamise ajad