Ta võitles taas Osmanite-Veneetsia sõjas (1714-1718), Petrovaradiini lahingus Savoy prints Eugeni juhtimisel.
5. augustil 1716 ja Temesvári ja Belgradi piiramises. Järgmisel aastal määrati ta kolmest rügemendist juhiks ja saadeti operatsioonidele Napoli. Neljakordse liidu sõjas (1718-20) võitles ta Austria armees Sitsiilias, haavatud Messina võitluses, kuid hiljem sai selle linna kindluse kuberneriks kuni 1727. aastani, mil ta naasis Austriasse. Kui Inglise-Hispaania sõda (1727 <unk> 1729) ähvardas eskaleeruda, käskis Püha Rooma keisri Olivier tagasi Sitsiiliasse, et valmistada valmis saare kaitse. Kui Sitsiiliale rünnakut ei toimunud, vallandati Olivier 1731. aastal ja alates sellest ajast kuni 1734. aastani oli ta Mainzi kindluse komandör. Poola pärilussõjas (1733-1735/38) teenis ta Prantsusmaa vastu Põhja-Itaalias (alates 1723. aastast Feldzeugmeister'i auastmega); ta võttis isegi mõnda aega üle kogu Austria väe ülesehituse ja saavutas mõned eelised.