Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Üleminek: Rasedusdiabeedi põhjustavad täpsed mehhanismid on siiani teadmata. GDM tunnusjooneks on insuliiniresistentsuse suurenemine. Arvatakse, et raseduse hormoonid ja muud tegurid mõjutavad insuliini toimet, kuna see seondub insuliini retseptoritega. Interferents tekib tõenäoliselt rakkude signaalimistee tasandil, mis on väljaspool insuliini retseptorit. Kuna insuliin soodustab glükoosi sisenemist enamikus rakkudes, takistab insuliiniresistentsus glükoosi nõuetekohast sisenemist rakku. Selle tulemusena jääb glükoos vereringesse, kus glükoosisisaldus tõuseb. Selle resistentsuse ületamiseks on vaja rohkem insuliini; insuliini tekib umbes 1, 5 kuni 2, 5 korda rohkem kui normaalsel rasedusel. Arvatakse, et see tagab kasvavale lootele glükoosi tarnimise. GDM- ga naistel on insuliiniresistentsus, mida nad ei saa kompenseerida pankrease β- rakkude suurenenud tootmisega. Placentahormoonid ja vähemal määral rasva kogumise suurenemine raseduse ajal näivad vahendama insuliiniresistentsust raseduse ajal. Peamised süüdlased on kortisool ja progesteron, kuid ka inimese platsenta laktoogeen, prolaktiin ja östradiool aitavad kaasa. Multivariaatne järkjärguline regressioonianalüüs näitab, et kombinatsioonis teiste plasentaalhormoonidega on leptin, kasvaja nekroosfaktori alfa ja resistiniga seotud insuliini tundlikkuse vähenemine raseduse ajal, kusjuures kasvaja nekroosfaktori alfa nimetati tugevaimaks insuliini tundlikkuse sõltumatuks prognoosiks raseduse ajal. Investeeritud korrelatsioon insuliiniresistentsuse muutustega perioodist enne viljastumist kuni hilise raseduse ajani põhjustab umbes poole insuliiniresistentsuse vähenemise variantsi raseduse ajal: teisisõnu, madalad TNF alfa tegurite tasemed või muutused vastavad suuremale tõenäosusele või eelsoodumusele insuliiniresistentsuse või...  Küsimus: Milline tervislik seisund tekib raseduse teisel poolel?
Insuliiniresistentsus