1937. aastal õnnestus Popperil lõpuks saada ametikoht, mis võimaldas tal emigreeruda Uus-Meremaale, kus ta sai Christchurchis asuva Uus-Meremaa ülikooli Canterbury ülikooli kolledži filosoofiaõpetajaks. Siin kirjutas ta oma mõjukast teosest "Ava ühiskond ja selle vaenlased". Dunedinis kohtus ta füsioloogia professori John Carew Ecclesiga ja sõlmis temaga eluaegse sõpruse. 1946. aastal pärast Teist maailmasõda kolis ta Ühendkuningriiki, et saada Londoni Majanduskoolis loogika ja teadusliku meetodi lugejaks. Kolm aastat hiljem, 1949. aastal, määrati ta Londoni Ülikoolis loogika ja teadusliku meetodi professoriks. Popper oli 1958.-1959. aastal Aristotelese Ühingu president. Ta lahkus akadeemilisest elust 1969. aastal, kuigi ta jäi kogu oma eluks intellektuaalselt aktiivseks.
filosoofiaõpetaja