Nii uued Orioles kui ka Colts said järgnevate aastakümnete jooksul suured edusammud, võites mitu meistrivõistlust. 1960ndatel kuni 90ndatel mänginud Orioles'i mängijate hulgas olid pitcher Jim Palmer, esimesed basemenid John (Boog) Powell ja Eddie Murray, shortstop Cal Ripken Jr., kolmas baseman Brooks Robinson ja välimus Frank Robinson. Coltide suurte mängijate seas olid neljapealik Johnny Unitas, laiapesaja Raymond Berry ja jooksvad tagumikud Alan Ameche ja Lenny Moore, samuti pingeline John Mackey. Järgmise paari aastakümne jooksul said mõlemad meeskonnad oma spordivõistluste võitjate ja võistlejate seas, saades mitmeid mängijaid oma kuulsuste saali. Pärast oma esimese meistrivõistluse hämmastavat võitu New York Giants'i vastu 1958. aastal New Yorgis, mis sai tuntuks kui "The Greatest Game to be Played", kordasid Colts hiljem saavutust järgmisel aastal NFL meistrivõistlusmängus 1959.
, mille "Hosses" võitis, mängides staadionil kodu publik. Eelkõige Colts'i fännide entusiasmi tõttu sai staadion "The World's Largest Outdoor Insane Asylum" nime "Chicago Tribune'i" peamise NFL-i spordikirjutaja Cooper Rollow poolt.