Kokkuvõte artiklist:  (CNN) Olen viimase kümnendi jooksul külastanud Nepalit vähemalt pool tosinat korda, ja rohkem kui 100 riigist, mida Save the Children teenib, on see kahtlemata üks mu lemmikuid. Selle kohta räägitakse tavapäraseid asju - hämmastav maastik, mis sisaldab Mount Everesti ja hämmastavat toitu. Kuid Nepal on viimastel aastatel teinud ka märkimisväärseid edusamme ema- ja lapse tervise valdkonnas. Tegelikult mäletan, et just eelmisel mais istusin koos rühma emade ja nende väikeste lastega, kui nad rääkisid mulle, kui uhked nad olid, et nad nüüd mõistsid, kui tähtis on tagada, et nad annaksid esmatähtiseks rinnaga toitmise ja toitaineid. Nad rääkisid suurepärasest tulevikust, mida nad nüüd oma lastele ootavad, ja jagasid minuga oma suuri unistusi. Võite ette kujutada, millist kirjeldamatut kurbust ma tundsin, kui ma täna hommikul ärkasin ja nägin uudistes, et Nepali on tabanud kõige hullem maavärin alates 1934. aastast, kui rohkem kui 10 000 inimest hukkus. Kuigi laupäeval toimunud 7,8 kraadi suuruse maavärina tagajärjel kannatanute arvu kinnitamine on endiselt raske - mis ei ole üllatav, arvestades, et sideliinid on tõsiselt katkestatud - hinnangud, mida me kuuleme maapinnalt, on juba tuhandete kaotatud inimeste arvu, ametliku hulga on nüüd umbes 1500 ja eeldatavasti kasvab see tundide ja päevade möödudes. Olukord on veelgi halvem, kuna selle maavärina epitsentrum oli nii lähedal pealinnale Kathmandule, kus elab enamik Nepali kodanikke. Paljud neist elavad kitsastes tingimustes ja pole kunagi elanud väljaspool linna. Selle tulemusena on ebatõenäoline, et neil on isegi kodulinn, kuhu ajutiselt varjupaika minna. Paljude uute kodutute ülalpidamine on suur ülesanne. Nepalis on öösiti ikka külm, nii et nende inimeste varjupaikadesse viimine on ülimalt tähtis. Seda väga tõsist probleemi teeb raskemaks see, et mõjutatud inimestel on juurdepääs puhtale veele...
7.8 magnituudi maavärin tabas Nepalis Katmandu lähedal. Paljudel ellujäänutel pole kuhugi minna.