Isikukeskne teraapia, tuntud ka kui isikukeskne psühhoteraapia, isikukeskne nõustamine, kliendikeskne teraapia ja Rogeri psühhoteraapia, on psühhoteraapia vorm, mille on välja töötanud psühholoog Carl Rogers alates 1940ndatest aastatest ja mis ulatub 1980ndateni. Isikukeskne teraapia püüab hõlbustada kliendi eneseaktualiseerimise kalduvust, "sisendlikku kalduvust kasvule ja täitumisele", aktsepteerimise (tingimatu positiivse suhtumise), terapeudi kokkusobivuse (puhtuse) ja empaatilise mõistmise kaudu.
1940ndad ja 1980ndad