Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Lõpuks, soojus tuumasünteesi süütamiseks ei pärine esmastest, vaid teisest lõhenemispommist, mida kutsutakse süütepirniks ja mis on sisseehitatud sekundaarse südames. Sekundaarse tulekahju imploosioon lõhub selle süüteploki, detoneerides selle ja vallandades fusiooni selle ümber olevas materjalides, kuid süüteplokk jätkab seejärel lõhestumist neutronitega rikas keskkonnas, kuni see on täielikult tarbitud, suurendades märkimisväärselt tootlikkust. Esialgne impulss kaheastmelise relva taga oli president Trumani 1950. aasta lubadus ehitada 10-megatonni vesiniku superpomm kui USA vastus 1949. aasta esimese Nõukogude lõhestumispommide katsele. Kuid selle tulemusena leiutati kõige odavam ja kompaktsem viis nii väikeste kui ka suurte tuumapommide valmistamiseks, kustutades kõik olulised erinevused A- ja H-pommide ning tõuke- ja superpommide vahel. Kõik eelistatud lõhkemise ja tuumasünteesi tehnikad on ühendatud üheks kõikehõlmavaks ja täielikult skaleeritavaks disainipõhimõtteks. Isegi 150-millimetrise läbimõõduga tuumapommid võivad olla kaheastmelised termotuumapommid. Järgneva viiekümne aasta jooksul ei ole keegi välja mõelnud tõhusamat viisi tuumapommi valmistamiseks. See on valitud disain Ameerika Ühendriikidele, Venemaale, Suurbritanniale, Hiinale ja Prantsusmaale, viiele termonuklearvõimule. 3. septembril 2017 viis Põhja-Korea läbi oma esimese kaheastmelise termotuumapommi katse. Dr. Theodore Taylori sõnul oli Iisraelis enne 1986. aastat tehtud ja välja lekkinud relvaosade piltide läbivaatamise järel täiustatud relvad ja neil oli vaja tolleaegseid superarvutite, et jõuda kaugemale kaheastmeliste megatonni ulatuses relvadeni ilma tuumakatsetuste plahvatuseta. Teistel tuumarelvadel riikidel, Indial ja Pakistanil, on tõenäoliselt ühekordsed relvad, mis on võimalik, et on võimendatud.  Küsimus: Milliseid tuumapommi on Indial ja Pakistanil?
üheastmelised relvad, mis võivad olla võimendatud