Aastavahetus: kuni 19. sajandi lõpuni oli ainsaks keevitusprotsessiks puurkevitus, mida sepid olid aastatuhandeid kasutanud rauast ja terasest soojendamise ja haamrimise teel ühendamiseks. Kaare keevitus ja hapnikuga keevitus olid esimesed protsessid, mis arenesid sajandi lõpus, ja elektrivastuse keevitus järgnes kohe pärast seda. Keevitustehnoloogia arenes kiiresti 20. sajandi alguses, sest maailmasõjad tõidusid nõudlust usaldusväärsete ja odavate liitumismeetodite järele. Pärast sõdu arendati välja mitmed kaasaegsed keevitusmeetodid, sealhulgas käsitsi meetodid nagu kaitsetud metallist kaare keevitus, mis on nüüd üks populaarsemaid keevitusmeetodeid, samuti poolautomaatsed ja automaatsed protsessid nagu gaasist metallist kaare keevitus, sukeldatud kaare keevitus, õmbluskiire keevitus ja elektrokorralduskevitus.
keevituse kvaliteet