Vastupidiselt mõnede Bulgaaria ajaloolaste hinnangule ei nõrgestanud Rumeenia positsiooni Saksamaa, vaid Nõukogude Liit. Pärast Bessaraabia okupeerimist
1940. aasta juunis pidas Nõukogude Liit Bulgaariat sõbralikumaks riigiks kui Rumeeniat ja arvas, et Bulgaariaga ühise piiri omamine oleks tema huvides. Nõukogude diplomaatia julgustas bulgaare mitte rahuldavat Kadrilaterit, vaid nõuda kogu Dobruja suveräänsuse üleandmist. Lisaks Nõukogude Liidu ja Bulgaaria vahelise ühise piiri loomisele andis see Nõukogude Liidule ka potentsiaalse eelise, kui ta võitis kontrolli Doonau delta üle. Kuna Deltat ei kuulunud Dobruja, ei oleks Bulgaaria seda okupeerinud, kuid Rumeenia suveräänsuse säilitamine territooriumil, kuhu tal oleks võimalik pääseda ainult Donau jõest, mida piirasid vaenulikud riigid, oli kahtlane. Bulgaaria kuningas Boris III teavitas audientsi ajal Eugen Filottit Nõukogude kavatsustest. See ajendas Rumeeniat läbirääkimisi kiirendama ja jõudma kokkuleppele enne, kui Nõukogude Liit sekkub agressiivsemalt.