Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülekandmine: Hyperemesis gravidarum (HG) on raseduse komplikatsioon, mida iseloomustavad tugevad iiveldused, oksendamine, kehakaalu langus ja võimalik dehüdratsioon. Samuti võib tekkida minestamise tunne. Seda peetakse tõsisemaks kui hommikuseks iivelduseks. Sümptomid paranevad sageli pärast 20. rasedusnädalat, kuid võivad kesta kogu raseduse kestuse vältel. Hyperemesis gravidarumi täpne põhjus on teadmata. Riskitegurite hulka kuuluvad esimene rasedus, mitmeistmeline rasedus, rasvumine, HG varasem või perekonna anamnees, trofoblastilised häired ja söömishäired anamneesis. Diagnoos tehakse tavaliselt täheldatud tunnuste ja sümptomite põhjal. HG on defineeritud tehniliselt kui üle kolme oksendamise episoodi päevas, mille puhul on esinenud 5% või 3 kg kaalukaotust ja mille uriinis on ketoneid. Sümptomite muud võimalikud põhjused peavad olema välistatud, sealhulgas kuseteede infektsioon ja kilpnäärme ülaktiivne toimimine. Ravi hõlmab vedeliku joomist ja leebe dieeti. Soovitused võivad hõlmata elektrolüütide asendavaid jooke, tiamiini ja kõrge valguga toitu. Mõnedel naistel on vaja veeni sisestamist. Ravimite puhul eelistatakse püridoksiini või metoklopramiidi kasutamist. Kui need ei ole efektiivsed, võib kasutada proklorperaasiini, dimenhüdrinaati või ondansetroni. Võib tekkida vajadus haiglaravile minna. Psühhoteraapia võib tulemusi parandada. Akupressuri kohta on vähe tõendeid. Kuigi oksendamine raseduse ajal on kirjeldatud juba 2000. aastal eKr, oli esimene selge meditsiiniline kirjeldus HG-st 1852. aastal Antoine Dubois. HG mõjutab hinnanguliselt 0, 3- 2, 0% rasedatest naistest. Kuigi varem oli see tuntud kui levinud surmapõhjus raseduse ajal, on see õige raviga nüüd väga haruldane. Nendel inimestel on väiksem risk raseduse katkemisele, kuid suurem risk enneaegsele sünnitusele. Mõned rasedad naised otsustavad abordi teha HG sümptomite tõttu.  Küsimus: Kuidas diagnoosi tehakse?
täheldatud märgid ja sümptomid