Ta naasis avalikku elu pärast Rosase lüüasaamist Caseros' lahingus.
1852. aastal ja pärast 11. septembri 1852. aasta ülestõusu provintsis suurema autonoomia taotlemiseks, oli ta kaks korda ajutine kuberner: 11. septembrist 31. oktoobrini 1852 ja 7. detsembrini 1852 kuni oma surmani.