Aastal 610 sai Heraclius pärast Fookas'e kukutamist Bütsantsi keisririigist keiseriks, samal ajal vallutas Sasanid Mesopotamiat ja aastal 611 vallutasid nad Süüria ja sisenesid Anatooliasse, okupeerides Kaisarea Mazaca (nüüd Kayseri, Türgi). Heraclius, aastal 612, õnnestus välja ajada pärslased Anatooliast, kuid sai otsustavalt lüüa 613. aastal, kui ta alustas suuret rünnakut Süüria pärslaste vastu. Järgmisel kümnendil suutsid pärslased vallutada Palestiina ja Egiptuse. Samal ajal valmistub Heraclius vasturünnakuks ja taastab oma armee. Üheksa aastat hiljem, aastal 622, alustas Heraclius oma rünnakut. Pärast oma üllatavaid võidusid Araabia araablaste mässuliste ja nende liitlaste üle ja okupeerides Muhammed Bakkhas'i ja nende liitlaste üle, langes ta lõpuks üle Süüria, kes olid võitnud mitu poliitilist sõda, mis olid edukalt toimunud tema poegade rahuloleva
Abu Bakr.