Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbipääs: röntgenkiirguse puhul on tegemist ioniseeriva kiirgusega, mistõttu on kokkupuutus potentsiaalselt kahjulik. Võrreldes mobiilse C-Armiga, mida klassikaliselt kasutatakse kirurgias, töötavad CT-skannerid ja fikseeritud C-Arms palju kõrgemal energiatasemel, mis indutseerib suuremat annust. Seetõttu on väga oluline jälgida hübriidoperatsioonis kasutatavat kiirguse annust nii patsiendi kui ka meditsiinipersonali jaoks. On olemas mõned lihtsad meetmed, et kaitsta operatsioonialas olevaid inimesi hajutatud kiirguse eest, vähendades seega nende annust. Teadlikkus on üks kriitiline küsimus, vastasel juhul võidakse olemasolevaid kaitsemeetmeid unustada. Nende tööriistade hulgas on kaitseriided, mis on varustatud tagumikuga, kilpnäärme kaitseriiv kaela ümber ja kaitseklaasid. Viimase võib asendada laevast ülespoole rippunud pliiglaaspaneeliga. Laua küljele võib paigaldada täiendavad plii kardinad, et kaitsta keha alumist osa. Rasedate töötajate suhtes kehtivad veelgi rangemad eeskirjad. Vähem kiiritust on muidugi väga tõhus meede nii töötajate kui ka patsientide kaitseks. Kiirgusannuse ja kujutise kvaliteedi vahel on alati kompromissi. Suurem röntgeniannus annab selgema pildi. Kaasaegne tarkvara tehnoloogia võib täiustada pildikvaliteeti töötlemise järel, nii et sama pildikvaliteet saavutatakse madalama annusega. Sellega kirjeldatakse kujutise kvaliteeti kontrasti, müra, resolutsiooni ja artefaktide abil. Üldiselt tuleb järgida ALARA põhimõtet (niivõrd madal, kui see on mõistlikult võimalik). Annus peaks olema võimalikult väike, kuid kujutise kvaliteeti saab vähendada ainult selleni, et uuringu diagnostiline kasu on siiski suurem kui patsiendile tekitav võimalik kahju.  Küsimus: Mida tuleks hoida kõrgemal tasemel kui patsiendi vigastamise oht?
diagnostiline kasu