Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Lugu: Barbauld ise uskus, et tema kirjutamine on üllas ja ta julgustas teisi järgima tema jälgi. Nagu tema elulugu kirjutaja Betsy Rodgers selgitab: "Ta andis prestiiži noortele mõeldud kirjanduse kirjutamisele ja ei langetanud oma lastele mõeldud kirjanduse standardit, innustades teisi kirjutama sama kõrgel tasemel". Tegelikult, tänu Barbauld, Sarah Trimmer ja Hannah More olid galvaniseeritud kirjutada vaestele lastele ja korraldada ulatuslik pühapäevakooli liikumine. Ann ja Jane Taylor hakkasid kirjutama lastele luuletusi, millest kõige kuulsam on "Twinkle, Twinkle, Little Star". Ellenor Fenn kirjutas ja disainis mitmeid lugejate ja mängude seeriaid keskklassi lastele, sealhulgas bestseller "Väid, et püüda kärbsed" (1784). Richard Lovell Edgeworth alustas üht esimestest süstemaatilistest uuringutest lapsepõlve arengust, mis kulmineerus mitte ainult Maria Edgeworthiga kooskirjutanud haridusliku trakteeriga, mille pealkiri oli Praktiline haridus (1798), vaid ka Maria laste lugude suurel hulgal, alustades vanema abilisega (1798). Thomas Day alustas algselt oma olulist raamatut The History of Sandford and Merton (1783<unk>89) Edgeworth'i kogumiseks, kuid see sai liiga pikaks ja avaldati eraldi. 1790ndate teisel poolel kirjutasid Barbauld ja tema vend, arst John Aikin, raamatute teise seeria, Evenings at Home, mis oli suunatud kõrgematele lugejatele vanuses kaheksa kuni kaksteistkümne. Kuigi need ei olnud nii mõjukad, olid need populaarsed ja jäid trükis aastakümneid. "Lessons" trükiti uuesti, tõlgiti, piraatlikult ja imiteeriti kuni 20. sajandini; Myers'i sõnul aitas see kaasa naiste haridusliku kirjutamise traditsiooni rajamisele.  Küsimus: Mida Barbauld uskus oma kirjutamisest?
õilis