Yom Kipuri sõjal olid kaugeleulatuvad tagajärjed; araabia maailm oli kogenud alandust Egiptuse-Süüria-Jordania liiduga 1967. aastal, kuid tundis end psühholoogiliselt õigustatud 1973. aasta konflikti varajaste edudega. Iisraellased mõistsid, et hoolimata muljetavaldavast operatiivsest ja taktikalisest saavutustest lahinguväljal, ei olnud mingit garantiid, et nad alati domineerivad araabia riike sõjaliselt, nagu nad olid teinud järjekindlalt kogu esimese Araabia-Iisraeli sõja, teise Araabia-Iisraeli sõja,
Need muutused rajasid tee Iisraeli-Palestiina rahuprotsessile. Sõja järel sõlmitud 1978. aasta Camp David'i lepinguga tagastas Iisrael kogu Sinaia poolsaare Egiptusele ja sellele järgnenud 1979. aasta Egiptuse-Iisraeli rahulepinguga, mis tähistas esimest korda, kui araabia riik tunnustas Iisraeli seadusliku riigina. Pärast rahu saavutamist Iisraeliga jätkas Egiptus Nõukogude Liidust eemale tõmbumist ja lõpuks lahkus Nõukogude mõjupiirkonnast täielikult.