Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõit: uuringud näitasid, et üks vertikaalne stabilisaator ei olnud piisav suurte rünnakuliste nurkade puhul, ja see vahetati kahe vertikaalse stabilisaatoriga, mis on kaldenud 45 °, mille tulemuseks on "lahke pikisuunaline stabiilsus", mis suurendab manööverdatavust. Northrop ei uskunud veel fly-by-wire juhtimisse ja säilitas mehaaniliselt signaalitava lennukontrolli. Tulemuseks oli 28. jaanuaril 1971 avastatud lennuk, mille maksimaalne kaal oli 18.144 kg ja maksimaalne kiirus Mach 2, kuid mis ei äratanud välismaa ostjate seas suurt huvi. Esimene prototüüp (seerianumber 72-1569) käivitati Hawthornes 4. aprillil 1974; selle esimene lend Edwards AFB-s toimus 9. juunil koos Henry "Hank" Chouteauga, kes lendas 61 minutit, jõudes kõrgusele 18,000 jalga ja maksimaalsele kiirusele 610 miili tunnis. Chouteau märkis hiljem, et "Kui meie disainerid ütlesid, et YF-17-s annavad nad lennuki piloodile tagasi, mõtlesid nad seda. See on hävitaja piloodi hävitaja". Teine YF-17 (s/n 72-1570) lendas esmakordselt 21. augustil. 1974. aastani võistles YF-17 General Dynamics YF-16 vastu. Kaks YF-17 prototüüpi lendasid 288 katselennul, kokku 345,5 tundi. YF-17 saavutas maksimaalse kiiruse Mach 1.95, maksimaalse koormuse faktor oli 9.4 g ja maksimaalne kõrgus oli üle 50,000 ft (15,000 m). Ta suutis saavutada püsiva 34° rünnaku nurga tasasel lennul ja 63° tõusu kiirusel 50 kt (58 mph, 93 km/h).  Küsimus: Mitu tundi lennatasid YF-17d?
345,5