Aastal 1774 nimetati ta esindajaks esimesele Kontinentaalkongressile. Kuigi ta toetas mitte-impordi lepingut ja esimest palvet kuningale, oli ta leppimise poolt. Ta läks tagasi teise kongressini.
1775. aastal, kuid kui erinevused Suurbritanniaga muutusid selgemaks, hakkas Kongressi vastu võtma karmimad reeglid. Lõpuks kirjutas ta 13. novembril 1775 New Jerseys asuvate koguduste ees oma tagasiastumise avalduse, mis 22. novembril vastu võeti.