Põhjus, miks mõned ajaloolased Rooma ratsaväge alahinnasid, olid läbimurdvad lüüasaamised Trebia lahingus
ja Cannaes, et see kannatas Kartaago kindrali Hannibali käe all viimase Rooma sissetungi ajal (218-6 eKr), mis oli võimalik ainult tänu võimsatele ratsavägedele. Kuid Sidnell väidab, et see on tingitud ainult ratsaväe järjepidevast arvulisest üleolevusest. Teise Puni sõjas oli roomlastele veel üks puudus, et nende ratsavägi oli lähivõitlusvägi, mis sobib paremini vaenlase lähivõitlusväega võitlemiseks ja jalaväe vormingute taga- ja külgedele. Kuigi see oli kasulik ja tõhus roomlaste tavapäraste vastaste vastu, ei suutnud see Hannibali kerge Numidia ratsaväe vastu, kelle oskuslik löögi-ja-jooksu taktika ärritas Rooma ratsaväge, kes ei suutnud nendega toime tulla.