Pärast 1920. aasta araablaste mässu ja 1921. aasta Jaffa mässu uskus Palestiina juudi juhtkond, et brittidel (kellele Rahvasteliit oli andnud 1920. aastal Palestiina üle mandaadi juudi rahvusliku kodu loomiseks) ei olnud soovi seista silmitsi kohalike araablaste jõukudega nende rünnakute pärast palestiinlaste juutide vastu. Mõistes, et nad ei saa nende jõugude eest kaitsta Briti administratsioonilt, asutasid juudi juhid oma talude ja kibuutside kaitsmiseks Hagana. Lisaks juudi kogukondade valvele oli Hagana rolli hoiatada elanikke ja tõrjuda tagasi Palestiina araablaste rünnakuid. Ajavahemikul 1920-1929 puudus Haganahil tugev keskne autoriteet või koordineerimine. Haganah "üksused" olid väga piiritletud ja halvasti relvastatud: need koosnesid peamiselt juutidest farmeritest, kes vaheldusid oma talusid või kibuutse valves. Pärast 1929. aasta araablaste veresaunasid
, Haganah roll muutus dramaatiliselt. Sellest sai palju suurem organisatsioon, mis hõlmas peaaegu kõiki noori ja täiskasvanuid juudi asulastest, samuti tuhandeid liikmeid linnadest. Samuti hankis ta välismaiseid relvi ja hakkas arendama käsitorgnate ja lihtsa sõjalise varustuse valmistamise töötubasid, muutes treenimata militsist võimelise maa-aluse armee.