Ta asus 1891. aastal elama Antep'i (nüüd Gaziantep) ja valiti 1908. aastal Osmaani parlamendile, esindades Aleppot. Samal aastal, kui ta valiti Liidu ja Progressi Komitee (CUP) Antep filiaali juhiks, sai õpetaja Taşçızâde Abdullah Effendi asepresidendiks. Ta valiti uuesti teiseks ametiajaks. Antepi CUP-i juhina osales ta I maailmasõja ajal armeenlaste väljasaatmises. Kuigi Cenani mängis armeenlaste väljasaatmises juhtivat rolli, oli ta salliv mõnede rikaste armeenlaste väljasaatmise erandite taotluste suhtes, mis põhjustas kaebuse Antepi Kaymakam Ahmet Faik Ernerilt. 1915. aastal keskendus ta protestantlike armeenlaste eliidi väljasaatmisele, kellelt ta lõpuks võttis üle palju nende pärandi. Ta oli Osmanite parlamendi liige kuni 16. märtsini 1916, kui Constantinopolis okupeeriti.
Briti armee poolt. Türgi iseseisvusõja ajal korraldas ta 1918. aastal Antepi ümbruses vastupanu. Ta sai väidetavalt Mustafa Kemali (Atatürk) käsul relvi selleks vahendiks. Briti võimaldas Cenani't 24. mail 1920 Konstantinoopolis kätte saada ja saatis ta 1920. aasta novembris Maltasse. Teda ja Ahmet Faik Ernerit süüdistati umbes 25 000 Armeenia põgenemisega Antepist. Pärast Maltalt naasmist liitus ta kemalistliku fraktsiooniga ja sai Antepi Suur Rahvusassamblee liikmeks. Hiljem sai temast kaubandusminister 22. novembrist 1924 kuni 17. maini 1926 ning ta teenis mõlemas valitsuses, Fethi Okyari ja ka Ismet Inönü valitsuses. 1928. aastal uuriti teda 500'000 TL väärkasutamise eest ja ta mõisteti üheaastase vangistuse ja 170'000 TL suuruse trahvi. Ta suri 1934. aastal.