Mõned aastad pärast iseseisvumist Portugalilt 1822. aastal hakkasid Portugali inimesed Brasiiliasse sisserändajatena saabuma ja Portugali elanikkond Brasiilias tegelikult kasvas. Enamik neist olid Portugalist maapiirkonnast pärit talupojad. Enamik neist asus elama linnakeskusesse, peamiselt São Paulos ja Rio de Janeiros, kus nad töötasid peamiselt väikeste kaupmeeste, poodide omanike, kandjate, kingapaenike ja autojuhtidega. Vähemad said söekaevandustöötajaks, piimatootjateks ja linnast väljas asuvate väikeste põllumajandustootjate osaks. Portugali sisserändajad pakkusid ka Tietê jõe kaevandamiseks tööjõudu. Ülestõusmised Portugalis pärast 1910. aasta revolutsiooni
Portugali esimese vabariigi asutamine põhjustas Portugali ajutise eksoodi Brasiiliasse. See sisserändajate laine on tuntud oma baaride, restoranide, leiva- ja väikeettevõtte asutamise poolest. Esimese maailmasõja puhkemine ja sellele järgnenud 1929. aasta aktsiaturgude krahhh vähendasid portugalite võimalust reisida Brasiiliasse.