Prantsuse edusammud 1690. aastal olid tõrjunud liitlasi enamikul mandrifrontidel, kuid nende võidud ei purustanud Suurt Liitu. Lootes koalitsiooni lahendada, valmistasid Prantsuse väejuhid 1691. aastal varajase topeltlöögi: Mons'i vallutamise.
Hispaania Madalmaades ja Põhja-Itaalias Nice'is. Boufflers ründas Monsit 15. märtsil umbes 46 000 mehega, samas kui Luksemburg juhtis sarnast vaatlusjõudu. Pärast Louis XIV sõdade kõige intensiivsemat võitlust kapituleeris linn 8. aprillil. Luksemburg võttis maikuus Halle'i, samas kui Boufflers pommitas Liège'i; kuid neil tegudel ei olnud poliitilisi ega strateegilisi tagajärgi. Viimane tähelepanuväärne tegevus Madalmaades toimus 19. septembril, kui Luksemburgi ratsavägi üllatas ja alistas Liitlaste vägede tagaosa Leuze'i lähedal. Nüüd, kui Hispaania Madalmaade kaitse sõltus peaaegu täielikult liitlastest, nõudis William III, et tema Hispaania kuberner, Gastañaga markkis asendataks Baieri valijaka vürstiga, ületades seega viivitusi Madridi otsuste saamisel.