Viienda koalitsiooni sõjas juhtis ta 7. korpuse 2. Baieri diviisi. Ta mängis olulist osa 20. aprillil 1809 toimunud Abensbergi lahingus. Hommikul uuris ta Joseph Radetzky Austria kaitset Siegenburgis. Kuna ta ei suutnud edusamme teha, marssis ta oma diviisioga põhja poole Biburgi ja ületas Abens'i jõe. Biburgist liikus ta Kirchdorfi ja ründas Frederick Bianchi tugevdatud brigaadi. Kui austerlased taandusid, jälitas Wrede neid agressiivselt Pfeffenhauseni hilisõhtul. Ta juhtis Pfeffenhauseni ründamist ja osales Landshuti lahingus.
21. aprillil võeti 11 kahurit. 24. aprillil lüüti tema diviis Neumarkt-Sankt Veiti lahingus, kui Johann von Hiller vastas ülekaaluliste jõududega. Pärast Salzburgi okupeerimist 29. aprillil liikus Wrede Tiroolia mässu vastu lõuna-lääne poole. Ta tõrjus 11. mail Loferis tagasi Tirooli ebareegulaarsed väed ja võitis järgmisel päeval Waidringis Franz Fenneri segatud regulaarsed ja Tirooli väed. 13. mail mängis ta olulist rolli Johann Gabriel Chasteler de Courcelles'i diviisi purustamisel Wörgli lahingus.