Seitsmeteistkümnendal sajandil muutus huvi templilaste vastu poliitiliseks pärast Charles I hukkamist, mõttega, et Stuartite pooldajad leiutasid templilaste kraadi, kuna kuninga surma pidi kätte maksma, nagu ka Jacques de Molay, templilaste viimase suurmeistri vägivaldne surm 1314. aastal. Dom Calmet rääkis, et viscount Dundee oli templilaste suurmeister, kes langes Killiecrankie lahingus.
Ordu suurte ristidega. Siis väidetavalt oli ametis Mar hertsog, pärast mida templilased olid näiliselt mitteaktiivsed kuni selle taastamiseni Charles Edward Stuarti poolt 1745. aastal. Kolmanda Perth' hertsogi kiri Airlie'i krahvile lord Ogilvy'le varsti pärast jakobite võitu Prestonpansis kirjeldas salajast tseremooniat Holyroodis, kus prints valiti Jeruusalemma templi iidse rüütlite suurmeistriks teisipäeval, 24. septembril 1745.