Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: 747SP arendamine tulenes Pan American World Airways'i ja Iran Air'i ühisest taotlusest, kes otsisid suure võimsusega lennuettevõtjat, kellel oleks piisavalt ulatust, et katta Pan Am'i New Yorgi ja Lähis-Ida marsruute ning Iran Air'i kavandatud Teherani ja New Yorgi marsruuti. Teherani-New Yorki liin oli oma käivitamisel maailma pikim vahetu äriline lend. 747SP on 14,73 meetrit lühem kui 747-100. Lennukiruumi osad eemaldati tiibade ees ja taga ning lennukiruumi keskosa ümber kujundati, et see sobiks paaritamise lennukiruumi osadega. SP klappid kasutasid lihtsustatud ühekordse sloti konfiguratsiooni. 747SP-l oli varasemate versioonidega võrreldes õue ülemise kere lõikumine, topelthingitud roolid ja pikemad vertikaalsed ja horisontaalsed stabilisaatorid. Pratt & Whitney JT9D-7 (A/F/J/FW) või Rolls-Royce RB211-524 mootorid pakkusid jõudu. 747SP sai lisatunnistuse 4. veebruaril 1976 ja läks samal aastal kasutusele Pan Am ja Iran Air'i käivitusklientidega. Lennukit valisid lennufirmad, kes soovisid teenindada suuri lennujaamu, millel on lühikesed maandumis- ja maandumisteed. Kokku ehitati 45 747SP-d, kusjuures 44. 747SP toimetati 30. augustil 1982. Aastal 1987 avas Boeing pärast viie aasta möödumist 747SP tootmisliinid uuesti, et ehitada viimane 747SP Araabia Ühendemiraatide valitsuse tellimuse alusel. Lisaks lennuettevõtete kasutamisele muudeti ühte 747SP-d NASA/Saksa Kosmose Keskuse SOFIA eksperimendi jaoks. Iran Air on selle liigi viimane tsiviilettevõtja; tema viimane 747-SP (EP-IAC) pidi pensionile jääma 2016. aasta juunis.  Mis kaks lennufirmat soovisid 747SP-d?
Pan American World Airways ja Iran Air