Täitke järgmine lause: "Kaputti" eelkirjas kirjeldab Malaparte üksikasjalikult kirjutamise keerulist protsessi. Ta oli alustanud selle kirjutamist 1941. aasta sügisel, kui viibis Roman Souchena kodus Ukraina Pestchianka külas, mis asub kohaliku "Nõukogude maja" lähedal, mis oli SS-i poolt konfiskeeritud; küla oli siis vaid kaks miili ees. Souchena oli haritud talupoeg, kelle väikesesse kodusse raamatukogusse kuulusid Puðkini ja Gogoli täielikud teosed. Souchena noor naine, kes oli pärast rasket tööpäeva "Eugene Onegini"ga hõivatud, meenutas Malaparte'ile Benedetto Croce'i kaks tütart Elena ja Alda. Souchena paar aitas Malaparte'i kirjutamisprojekti, ta hoidis käsikirja hästi peidus oma kodus Saksa otsingute eest ja ta õmbles selle Malaparte'i riietuse voodisse, kui ta oli välja visatud Ukraina rindel tema Corriere della Sera artiklite skandaali tõttu. Ta jätkas kirjutamist jaanuaris ja veebruaris 1942, mida ta veetis
Natside okupeeritud Poola ja Smolenski ees. Sealt sõitis ta Soome, kus ta veetis kaks aastat, mille jooksul ta lõpetas kogu raamatu, välja arvatud viimase peatüki. Pärast raskelt haigestumist Petsamo rindel Lapimaal anti talle taastumiseks puhkus Itaalias. Gestapo läks Berliini Tempelhofi lennujaamas tema lennukile ja kõik reisijate asjad läbi otsiti. Õnneks ei olnud tema pagasis ühtegi lehekülge "Kaputtist". Enne Helsingist lahkumist oli ta võtnud ettevaatusabinõud, usaldades käsikirja mitmele Helsingis asuvale diplomaadile: Hispaania legatsiooni minister Count, Rumeenia legatsiooni sekretär prints Dina Cantemir ja Rumeenia pressiattašé Titu Michai. Nende diplomaatide abiga jõudis käsikirja lõpuks Malaparte'i Itaaliasse, kus ta sai selle välja anda.