Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - 18. märtsi 1915. aasta Konstantinoopoli kokkuleppes, pärast mereoperatsioonide algust
Gallipoli kampaania eel kirjutas Venemaa välisminister Sergei Sazonov Prantsusmaa ja Suurbritannia suursaadikutele, esitades nõudmisi Konstantinoopoli ja Dardanellide üle. Viie nädala jooksul toimunud diplomaatiliste vahetuste käigus nõustusid Ühendkuningriik ja Prantsusmaa, esitades oma nõudmisi, Suurbritannia puhul suurema mõjupiirkonnaga Iraanis ja Prantsusmaa jaoks Süüria (sealhulgas Palestiina) ja Kiliikia annekteerimisel. Suurbritannia ja Prantsusmaa nõuded olid mõlemad nõus, kõik pooled nõustusid ka sellega, et Püha Paikade täpne juhtimine jäeti hilisemaks lahendamiseks. Kui poleks olnud 1917. aasta Vene revolutsioone, oleksid Konstantinopolis ja väinad saanud liitlaste võidu korral Venemaale. See kokkulepe ja Sykes-Picot' kokkulepe olid üksteist täiendavad, kuna Prantsusmaa ja Suurbritannia pidid esmalt rahuldama Venemaad, et Lähis-Ida jagamine lõpule viia.