1981-1988 oli ta Kesk-Ameerika Demokraatia Komitee (PRODEMCA) president, kes kritiseeris Kesk-Ameerika marksist-leninistlasi, eriti Sandinistlasi Nikaragus ja FMLN-i Kesk-Ameerikas; PRODEMCA-d nimetati ka "Demokraatliku Keskuse sõpradeks Kesk-Ameerikas". Lisaks revolutsionääride kritiseerimisele lobistas Kemble Salvadori kodusõja ajal kongressil El Salvadori kristlik-demokraatliku presidendi José Napoleón Duarte toetamiseks.
; ta väitis ka, et kongressi tuleks rahastada Nicaragua kontras, seejärel tegeleda relvastatud kampaania Sandinistas, survestada Sandinistas läbirääkimisi rahuleping rohkem tagatisi kodanikuopositsiooni. Kongress toetas Contras'e rahastamist. Kemble oli üks tuntud sotsialdemokraatide või Vietnamisõja vastaste "Neli Bändi" liikmetest; teine oli endine Vietnamisõja antagonist Bruce Cameron ja teised olid Robert S. Leiken ja Bernard W. Aronson. Neli Bänd erineb Reagani administratsioonist mõnes küsimuses. Näiteks toetasid nad pingutusi, et üle anda kontrolli Contra rahastamise üle CIA-lt ja Kaitseministeeriumilt USA Välisministeeriumi USAID-ile; nad toetasid ka läbirääkimisi, millele Reagani administratsiooni "kovajoonelised", kes soovisid Sandinistade alistamist, olid vastu, Cameron'i sõnul. Kemble'i Kesk-Ameerika poliitika 1980. aastatel oli liberaalide ja demokraatlike sotsialistide hulgas Demokraatlikus Parteies ebapopulaarne.