1633-1634 teenis Lindsay Poola kuningat ja juhtis moskovlaste kampaaniate ajal osaliselt šotidest koosnevat üksust. Aastatel 1636-1638 juhtis ta sama üksust Felipe IV teenistuses prantslaste vastu Flandrias. Lindsay osales 1641. aasta imelikus vandenõus, mida kutsuti "Intsidentiks". Olles ühinenud kuningas Charles I-ga Nottinghamis 1642. aastal, võitles ta Edgehilli lahingus, Newbury lahingus
ja mujal Inglise kodusõja ajal; 1644. aastal, vahetult pärast Marston Moori lahingut, kuulutas Šotimaa parlament, et ta on kaotanud oma krahvkonna, ja järgides 1642. aastal uuesti antud reegleid, anti see John Lindsay'le, 1. krahv Lindsay'le. Ludovic võeti vangiks Newcastle-on-Tyne'is 1644. aastal pärast seitsme kuu pikkust Newcastle'i piiramist ja mõisteti surmanuhtlusele, kuid karistust ei täidetud. 1645. aastal vabastas ta Montrose, kelle alluvuses ta teenis kuni kuninga Newark-on-Trent'is alistumiseni. Hiljem oli ta Iirimaal ja Hispaanias ja ta suri ilmselt Prantsusmaal 1652. aastal.