Kirjuta selle paragrahvi edasi - 16. augustil 1833 nimetati ta Hispaania õukonnas ministriks. Ferdinand VII suri kuu aja jooksul pärast Madridi saabumist ning tema troonile pandi kolmetel eluaastatel sündinud laps kuninganna Isabella, mis põhines vanal Hispaania tavale, et naistel on õigus pärida trooni. Don Carlos, surnud kuninga vend, nõudis kroonit Bourbonide suguvõsa Salic seaduse alusel, millest Ferdinand oli enne tütre sündi loobunud. Isabella II ja tema ema Christina, kuninganna regent, said põhiseadusliku monarhia esindajateks, Don Carlos katoliku absolutismist. Konflikt, mis oli jaganud Euroopa despootide ja konstitutsiooniliste võimude vahel alates Prantsuse revolutsioonist 1830
Hispaanias puhkes kodusõda ja 22. aprillil 1834 allkirjastatud neljakordse lepinguga lubasid Prantsusmaa ja Inglismaa kaitsta Hispaania ja Portugali põhiseaduslikke troone. Kuue aasta jooksul jätkas Villiers kõige aktiivsemat ja intelligentsemat toetust Hispaania liberaalvalitsusele. Teda süüdistati, kuigi ebaõiglaselt, La Granja revolutsiooni toetamises, mis ajas kuningannaema Kristina kuningriigist välja ja tõstis Espartero regentsiks. Ta toetas kahtlemata liberaalse partei juhte, nagu Espartero, prantsuse õukonna intriigide vastu; kuid Briti valitsuse eesmärk oli luua Isabella troon tõeliselt rahvuslikul ja liberaalsel alusel ning vältida neid komplikatsioone, mida dikteerisid välisriikide mõju, mis lõpuks osutusid printsessile nii surmavaks.