Ta juhtis autonoomset korpust 1799. aasta kampaanias Lõuna-Saksamaal, millega ta kaitses Austria peamise sõjaväe paremat (põhjapoolset) tiibet, kui see ronis läbi Švaabias. Selle kampaania esimeses lahingus, Ostrachi lahingus
, juhtis ta 10 000 meest üle Švaabias, kattes Austria ja keisri armee põhjapoolset tippu. Seejärel valvasid tema väed Neckari orgu. Wieslochi lahingus (3 detsembril) tõi ta prantslased Reini parema kalda juurest ja vabastas Philippsburgi kindluse. Pärast Austria lüüasaamist Hohenlindeni lahingus 3. detsembril 1800 sai Sztáray ülesandeks koguda Böömi-Moraavia leegioni. Aastal 1801 määrati ta kindralkomandöriks Austria sisemajas. Ta edutati 6. märtsil 1800 Feldzeugmeister'i või kampaania kindraljuhataja auastmele; ta lahkus pärast 1805. aasta kampaaniat Prantsusmaa vastu. Ta sai 21. detsembril 1789 Maria Theresa sõjalise ordeni rüütlite risti ja 18. septembril 1796 komandöride risti. Ta oli Kolonel ja 33. jalaväerügemendi (Austria) omanik 1791. aastast kuni oma surmani 23. jaanuaril 1808.