J. J. Thomson (1881) tunnistas, et laetud kehad on raskem liikuma panna kui laetud kehad. Elektrostaatilised väljad käituvad, nagu lisaksid nad "elektromagneetilise massi" kehade mehaanilisele massile. See tähendab, et Thomsoni sõnul vastab elektromagnetiline energia teatud massile. Seda tõlgendati kui elektromagnetvälja teatud vormi iseinduktantsust. Ta märkis ka, et liikumises oleva keha mass suureneb konstantse suurusega. Thomsonit jätkasid ja täiustasid FitzGerald, Heaviside (1888) ja George Charles Frederick Searle (1896, 1897). Elektromagneetilise massi kohta nad andsid <unk> tänapäeva märkimise valemis <unk> Küsimus: Mida tõlgendatakse elektromagnetilise massina?
elektromagnetvälja iseinduktsioon