Mis tuleb hiljem, ühine turg või raha- ja eelarvepoliitika liit? Võttes arvesse eelmist küsimust, kirjuta vastust sisaldava konteksti. See võib olla 1 - 20 lauset. Konteksti:
Kuigi mõiste "sotsiaalne turumajandus" võeti ELi õigusesse kasutusele alles 2007. aastal, olid vaba liikumine ja kaubandus Euroopa arengus alates 1957. aasta Rooma lepingust keskne. Vastavalt võrdleva eelise standardteooriale saavad kaks riiki kaubandusest kasu isegi siis, kui ühe majanduse tootlikkus on kõigis aspektides madalam. Nagu teistes piirkondlikes organisatsioonides, näiteks Põhja-Ameerika vabakaubandusühenduses või Maailma Kaubandusorganisatsioonis, on kaubandustõkete kaotamine ja kaupade, teenuste, tööjõu ja kapitali vaba liikumise edendamine mõeldud tarbijahindade vähendamiseks. Algselt väideti, et vabakaubanduspiirkonnal oli kalduvus minna tolliliidu juurde, mis viis ühisturu, seejärel rahaliidu, seejärel raha- ja fiskaalpoliitika, poliitilise ja lõpuks föderaalriigi iseloomuliku täieliku liidu juurde. Euroopas olid need etapid siiski märkimisväärselt segatud ja on endiselt ebaselge, kas "lõppmäng" peaks olema sama, mis riik, traditsiooniliselt mõistetud. Praktikas võib vabakaubandus ilma õiglase kaubanduse tagamise standarditeta tuua mõningatele inimestele ja rühmadele riigis (eriti suurtele ettevõtetele) palju rohkem kasu kui teistele, kuid koormata inimesi, kellel ei ole laieneval turul läbirääkimiste võimet, eriti töötajaid, tarbijaid, väikeseid ettevõtteid, arenevaid tööstusharusid ja kogukondi. Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 28-37 on sätestatud kaupade vaba liikumise põhimõte ELis, samas kui artiklites 45-66 nõutakse isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumist. Arvati, et neid nn nelja vabadust takistavad füüsilised tõkked (nt tolli), tehnilised tõkked (nt erinevad ohutus-, tarbijakaitse- või keskkonnanõuded) ja fiskaalsed tõkked (nt erinevad käibemaksumäärad). Seaduse pingeline külg seisneb selles, et vaba liikumine ja kaubandus ei tohi minna üle piiramatule kaubanduslikule kasule. Lepingud piiravad vabakaubandust, et anda eelistust teistele väärtustele, nagu rahvatervis...