Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Callisto keskmine tihedus on 1,83 g/cm3, mis viitab umbes võrdsetele kivimite ja veejää osadele, millele lisandub ka ammoniaagi. Jää massiline osakaal on 4955%. Kallisto kivimaterjali täpne koostis ei ole teada, kuid on tõenäoliselt lähedane L/LL tüüpi tavaliste kondoorite koostisele, mida iseloomustab H-kondriitidest vähem terviklik rauda, vähem metallist rauat ja rohkem raudoksiidi. Rauda ja räni massiline suhe on 0.9<unk>1.3 Kallistos, samas kui päikese suhe on ligikaudu 1:8. Kallisto pinnal on albedo umbes 20%. Arvatakse, et selle pinna koostis on üldiselt sarnane kogu koostisega. Lähi-infrapunase spektroskoopia on paljastanud vee jää imendumissageduste olemasolu 1,04, 1,25, 1,5, 2,0 ja 3,0 mikromeetri lainepikkustel. Vesijää näib olevat Callisto pinnal kõikjal levinud, massifraktsioon 25<unk>50%. Galileo kosmoseaparaadi ja maapinnalt saadud kõrge resolutsiooniga, infrapunase läheduse ja UV spektri analüüs on paljastanud mitmesuguseid mittejää materjale: magneesiumi ja rauda sisaldavaid hüdreeritud silikaate, süsinikdioksiidi, vääveldioksiidi ja võib-olla ammoniaaki ja mitmesuguseid orgaanilisi ühendeid. Spektriandmed näitavad, et Callisto pinnal on väga heterogeenne väikese skaalal. Väikesed, heledad puhta vee jää laigud on segatud kivi-jää segu laigud ja laienenud tumedad alad, mis on valmistatud mittejää materjalist. Callistoa pind on asümmeetriline: esipoolpool on tumedam kui tagapool. See erineb teistest Galileose satelliitidest, kus on vastupidi. Callisto tagapool on rikastatud süsinikdioksiidiga, samas kui eespool on rohkem vääveldioksiidi. Paljud värsked impaktkraatrid nagu Lofn näitavad ka süsinikdioksiidi rikastumist. Üldiselt võib pindala keemiline koostis, eriti pimedas piirkonnas, olla lähedane D-tüüpi asteroididele, mille pinnad on valmistatud süsinikmaterjalist.  Küsimus: Mis on vee jää imendumissageduse kõige pikem lainepikkus?
3,0 mikromeetrit