Kokkuvõte artiklist:  Ma olen olnud katastroofide juhtimises piisavalt kaua, et teada, et ei ole ühte õiget viisi, kuidas tähistada traagilise sündmuse aastapäeva. Kui Bostoni Maratoni jooksjad algavad ja loodetavasti lõpetavad esmaspäeval oma väsitavat jooksu, siis 2013. aasta maratonil toimunud plahvatuste mälestused jäävad meelde ja neid saab tunda igasugustel viisidel. Rohkem julgeolekutöötajaid kogu marsruudi vältel, sihtjoone ala, mis keelab suured kotid, rahvuskaardiliikmed täisunivormis, mis annavad teatud turvatunnet - need on kõige ilmsed, nähtavad muutused. Ja on ka vähem ilmselged. Võttes endale luksuslikku aega ja tervenemist, on linn edasi liikunud. Ja see on õnnistus. Selle nädala kestnud tragöödia keskel - pommitamised, inimjaht, lukustus ja Tsarnaevite vendade lõplik püüdmine või tapmine - me arvasime, et me teame, mis toimub. Aga me olime liiga palju keset oma olukorra teadlikkust, sõja udu. Mõnikord kulub aastaid, et teha kindlaks, mis tegelikult juhtus, ja kirjutada lugu, mis peegeldab paljude häälte ja arvamuste olemasolu. See narratiiv on alles kujunemas ja tasub tagasi minna, et rõhutada mõningaid strateegilisi õppetunde, mis sel nädalal välja tulid. Kui endine Massachusetts'i sisejulgeoleku nõunik, olin ma lähedalt seotud maratoni planeerimisega; kui CNN-i kommentaator, nägin, kuidas lugu sel nädalal arenes. Mõned neist õppetundidest on saadud aja luksusest ja tagantjärele vaatamisest, teised on saadud mitmesugustest tegevusjärgsetest aruannetest ja hinnangutest ning teised on saadud Dzhokhar Tsarnaevi kohtuprotsessist, kus vandekohus leidis ta süüdi mitmes süüdistuses. Teisipäeval algab kohtuprotsess, mis otsustab, kas ta saab surmanuhtluse. Rahvusliku julgeoleku ringkondades on sageli arutelu selle üle, kas USA õigussüsteem on hästi varustatud terrorismi kohtuprotsesside jaoks. Terrorism erineb traditsioonilistest kuritegudest ja meie tõendusmaterjalide ja ristküsitluste süsteem ning lubadus saada advokaat ei sobi riikidevahelistele ohtudele. Isegi...
Bostoni maraton toimub esmaspäeval, kaks aastat pärast pommiplahvatust, ja kohtuprotsess algab teisipäeval. See ei olnud puritaani eetika, vaid hea reageerimine katastroofidele, mis hoidis maratoni pommirünnakut veelgi hullemaks muutumast.