1956. aasta lõpus toimusid Jordaania parlamendivalimised, mille tulemusena võitsid araabia rahvuslased ja teised vasakpoolsed erakonnad. Hussein nimetas hiljem oktoobris peaministriks Suleiman Nabulsi, araabia natsionalist, sotsialist ja üks juhtivaid Nassieri pooldavaid parlamendiliikmeid. Umbes samal ajal kui Nabulsi ametisse nimetati, käivitasid brittid, prantslased ja iisraellased kolmepoolse sissetungi.
Suezi kanali ja Egiptuse Sinaia poolsaare, peamiselt vastuseks Nasser'i natsionaliseerimisele Suezi kanali kompaniile muu hulgas. Hussein kuulutas välja erakorralise seisundi ja oma vastuseisu sissetungi vastu ning nõustus Egiptuse peasekretäri Abdel Hakim Ameri palvega Jordaania sõjalise sekkumise kohta. Selle eesmärgi saavutamiseks andis Hussein Abu Nuwarile korralduse viivitamatult täita Ameeri käsk käivitada operatsioon Beisan, mis tähendas Jordani ja Süüria relvastatud sissetungi Iisraeli rannikualale, mida peeti Iisraeli kõige haavatavamaks piirkonnaks, kuna rannik on Iisraeli ja Jordaania kontrolli all oleva Läänekalda vahel lühike. Abu Nuwar pidas operatsiooni Jordaania armee jaoks liiga riskantseks ja soovitas Huseinile oodata Süüria järgimist plaanile; Egiptus, Süüria ja Jordaania olid moodustanud kaitsepakti päevi enne Iisraeli okupatsiooni Sinail 29. oktoobril.