Kokkuvõte artiklist:  Alistatud: Napoleon (illustreeritud) kaotas Waterloo lahingus aastal 1815. Londonis Waterloo lahingu 200. aastapäeva tähistamiseks korraldatud jumalateenistuses osalevatele külalistele on öeldud, et nad ei peaks käituma "triumfalistlikult", et vältida prantslaste ärritamist. Kutsude kohaselt ei pea püha Pauluse katedraali teenistuses austama Wellingtoni hertsogi ajaloolist võitu Napoleoni üle aastal 1815. Kuid eile õhtul kritiseerisid poliitikud seda sammu, öeldes, et see tõi "poliitilise korrektsuse uuele absurdile tasemele". Kutse Waterloo 200 sündmusele ütleb: "Mõistlus, kuigi see on seotud sõjalise võiduga, ei ülista mingil moel sõda ega tohi seda pidada triumfaalistlikuks". Selle asemel keskendub teenistus, milles osalevad kuningliku perekonna liikmed ning kõrged poliitilised ja sõjalised isikud, lahingu ja sellele järgnenud rahu sajandi "üleeuroopalikule" mõjule. Konservatiiv Jacob Rees-Mogg, kes soovib saada Somerseti parlamendiliikmeks, ütles: "Waterloo oli hea võiduvõit kurja vastu. Napoleon oli vastutav 3 kuni 6,5 miljoni inimese surma eest. Kaks sada aastat hiljem on naeruväärne säästa prantslaste punetust, mitte tähistades lahingut selle eest, mis see oli. Mis siis edasi? Kas me palume Prantsusmaalt vabandust Hastingsi lahingu pärast?" 18. juunil Waterloo 200. aastapäeval toimuv mälestusmissioon on lahingu tähistamiseks toimuvate sündmuste keskne osa. Waterloo 200 juhataja, kindralmajor sir Evelyn Webb-Carter, kaitses teemat "ei triumfalismi". Küsimusele, kas see näib olevat mõeldud selleks, et vältida prantslaste piinamist, vastas ta: "Mõned inimesed võivad seda nii lugeda, kuid meie ei näe seda nii". Ta lisas, et Waterloos oli vaenlane Napoleon, mitte Prantsusmaa. See mälestusmärk tõi esile selle, kuidas see lahing Euroopas toimus, mitte sõjalise kampaania või lahingu ise. Waterloo tõi Euroopasse pikema rahuperioodi pärast eriti kohutavat 20-aastast sõda, sir...
Waterloo lahingu aastapäeva teenistuses osalevatele külalistele öeldi, et nad ei peaks rõõmustama. Kutsude kohaselt ei tohi seda pidada "triumfalistlikuks" Poliitikud kritiseerisid seda sammu kui "absurdset" poliitilist korrektsust.