Olsson sai 18. veebruaril 1876. aastal 14-aastaselt õues peavalu, kuid hakkas sellest kiiresti paranema. 22. veebruaril kaebas ta hambavalu. Tema perekond uskus, et tema hammas oli nõiduse tõttu valus, ja talle kästi minna voodisse. Kuid kui ta magama jäi, ei ärganud ta üles. Tema isa oli kalur ja ei suutnud endale arsti lubada, ja perekond toetus selle asemel sõprade ja linna naise nõuannetele. Olsson'i ema sundis teda suhkrut ja vett söötma. Lõpuks palusid naabrid arsti külastust, kes ei suutnud tüdrukut magama panna ja otsustas, et Olsson oli pidevalt koomas. Olsson suri 18. veebruaril 1876. aastal, kuid hakkas sellest kiiresti paranema.
1904. aasta