Kirjutage lõigu jätkamine - LeCour Grandmaison väidab, et Prantsuse armee poolt 1954-62 Alžeeria sõja ajal kasutatud tehnikad
olid juurdunud ajaloos. Ta on veendunud, et sõja ajalugu ei peaks piirduma relvade tehnilise edusammudega, vaid peaks hõlmama seda kaasnevat "kohtulikku, halduslikku ja kontseptuaalset arsenaali": "Me saame aru saada 1848. aasta kodusõja äärmuslikust vägivallast - mida enamasti kvalifitseeritakse "vereliseks repressiooniks" - ainult siis, kui aseme need pikemasse genealoogiasse ja tuuakse tagasi sellele, mida varem katsetati, eriti Alžeeria sõjas [Alžeeria sissetung 1830]". Samal intervjuul eristab LeCour Grandmaison koloonia kuritarvitamise kriitikat ja koloniaalsuse põhimõtte kriitikat, tuginedes oma argumentidele Zola, Victor Hugo, Lamartine, Darwin, André Gide, Albert Londres, Jules Verneup, Maassant, Foucault, Barthes ja Joseph Conrad. Ta väidab, et Marx, Engels ja nende kaasaegsed ei olnud 19. sajandi rassilise ideoloogia suhtes immuunsed, sest ka nemad pidasid koloniseerimist vältimatuks ja õigustatud ning mitte-eurooplasi "primitiivideks" ja "barbaarideks". Alles Kolmanda Internatsionaali ajal hakkas sotsialistlik liikumine vastu koloniaalsusele ja toetas rahvusvabadusliike.