15. mail 1918 nomineeriti seersant David Emmett Coyne'i Victoria Ristile, sest ta heitis ennast käegrenadile, mis ta oli visanud pärast seda, kui see oli juhuslikult parameetrist tagasi tõmmatud, et kaitsta teisi sõdureid. Kuid kuna see ei olnud vaenlase ees, muudeti surmajärgne nominatsioon Albert Medal in Gold'i, ainsa sellise medali väljaandmisega AIFi liikmele (hiljem asendati see George'i ristiga). Hiljem, 1918. aasta augustis osales 31. pataljon sõja viimases liitlaste rünnakus, kui ta osales lahingutes, mille tulemuseks oli Villers Bretonneux'i vallutamine.
ja siis Bullecourt. Hiljem, septembris, osales pataljon St Quentini kanali rünnakus. See osutus nende viimaseks osalemiseks sõjas, kuna nad olid 11. novembril vaherahu sõlmimise ajal rida väljapoole. 31. pataljon, AIF, lagunes 1919. aasta märtsis, kui nad ootasid Prantsusmaal Austraaliasse repatrieerimist.