Wilhelm König oli 1930. aastatel Iraagi rahvusmuuseumi assistent. Ta oli jälginud mitmeid väga peeneid hõbeda esemed iidsest Iraagist, mis olid plakeeritud väga õhukeste kulla kihtadega, ja oletas, et need olid elektroplateeritud. 1938. aastal kirjutas ta teose, milles pakkus hüpoteesi, et need võisid moodustada galvaanilise rakku, mida võis kasutada hõbeda esemete galveerimiseks. Seda tõlgendust lükkavad skeptikud tagasi. Mõned usuvad, et veini, sidrunimahla, viinamarja mahla või äädikat kasutati happe elektrolüüdi lahusena elektrivoolu tekitamiseks vask- ja raudelektrode elektrodi potentsiaalide erinevusest.
1938. aasta