Pärast iseseisvuse võitlust määras Buenos Airese uus progressiivne kuberner Martín Rodríguez Pergaminole 1822. aastal rahuõiguse ja esimene kool avati 1828. aastal. Varsti sai linnast mitu tapamaja ja pärast 1829. aasta kuberner Juan Manuel de Rosase tõusu (kelle perekonna huvid olid seotud veiste kasvatamisega) tekkis kuberneri ja Pergamino kõige silmapaistvamate perekondade, Acevedose ja Anchorena vahel tihe liit; Rosase repressiivne režiim põhjustas siiski ainsa kooli sulgemise 1838. aastal. Pärast kuberner Rosase 1852. aasta kukutamist
, liitusid kohalikud aadlikud Bartolomé Mitre'iga, kes oli Buenos Airese provintsi nimel suurema autonoomia eest. Mitre valiti 1860. aastal kuberneriks ja 1862. aastal Argentina presidendiks. President Mitre'i 1862. aasta asutamine Argentina esimesest agronoomiainstituudist aitas kaasa uue majandustegevuse arengule Pergamino ümbruses: intensiivne põllumajandus. Esimene Argentina teravilja saadetis, mis jõudis 1875. aastal Ühendkuningriiki puutumata, algatas põllumajandusliku õitsengu, mis Pergamino puhul viis maisi massilisele kasvatamisele. Linna kasv kiirenes veelgi, kui 1882. aastal saabus Rosariole teel Argentiina Keskraudtee. Pergamino, mille rahvaarv oli tol ajal üle 10 000 ja kus oli üle 90 registreeritud ettevõtte, määrati ametlikult linnaks 23. oktoobril 1895.