Täida järgmine lause: 7. sajandi alguses ei pidanud roomlased Araabia kõrbe ebaorganiseeritud araablaste hõimu potentsiaalselt ohtlikeks vaenlasteks. Araabia Ghassanidid ja Lakhmids olid aga sügavalt seotud Rooma-Pärsia sõdadega ja Lähis-Ida araabistamine oli alanud. Araablaste hõimud asusid elama harva asustatud maadesse Rooma ja Pärsia piiride lähedal ning õitsevad Süüria ja Mesopotaamia linnad meelitasid araablasi. Olukord muutus kiiresti, kui islami prohvet Muhammed ühendas kõrbe hõimud aastatel 622-632. Pärast tema surma juhtisid tema monotheistlikku liikumist tema järeltulijad, kes olid nii islami kogukonna poliitilised kui ka religioossed juhid. Juhtides džihadi ehk islami püha sõda "ustajate" vastu, ründasid araablased Süüria Rooma territooriumid ja vallutasid aastal 633 Damaskuse. Heraclius saatis Rooma väe araablaste vastu, kuid araablased hävitasid Rooma sõjaväe
Jarmuki jõe ääres Süürias aastal 636. Kuna sõda Pärsia vastu oli tühistanud impeeriumi, ei saanud Heraclius teise väeväe sissetungijate vastu saata ja nad vallutasid Süüria. Kaks aastat hiljem andsid araablased pärslastele Qadisiyyah'is suure lüüasaamise. Araablaste sissetungi jätkumisel saatis Herakleios Egiptusse abivägesid, kuid need ei suutnud sissetungijaid peatada. Aleksandria patriarh Küros pakkus araablaste kindral Amr ibn al-Asile rahu sõlmimiseks 200 000 dollarit aastas ja läks Konstantinoopoli, et otsida keisri kinnitust. Heraclius keeldus, ilmselt kuna ta teadis, et tribuut ei peata vallutajaid pikemas perspektiivis. Kui Cyrus saabus, oli Herakleios juba suremas ja ta suri 11. veebruaril 641.