Kirjuta selle paragrahvi edasi - 7. aprillil 1939, viis kuud enne Teise maailmasõja puhkemist, ründas Itaalia Kuningriik
Albaania. Riik vallutati viie päevaga ja Itaalia kuningas Victor Emmanuel III võttis vastu Albaania parlamendi pakutud krooni. Kuninglik Albaania armee liideti Itaalia kuningliku armeega ja asetuningas määrati protektoraadina riigi haldamiseks. Pärast Aasia sissetungi Jugoslaavia 6. aprillil 1941 laienes Itaalia Albaania, hõlmates Jugoslaavia Kuningriigi külgnevaid osi, mis olid sisaldatud peamiselt Jugoslaavia "banoviinadest" (piirkondlikest alljaotustest) Vardarist ja Moravast. Suurem osa Kosovost annekteeriti Albaaniale ja alguses tervitasid seal elavad albaanlased Itaalia okupatsiooni innukalt. Mõned Kosovo albaanlased isegi väitsid, et albaanlased on "iliride pärandist arilased". Kuigi Kosovo oli ametlikult Itaalia valitsuse all, anti Kosovo albaanlastele kontrolli piirkonna üle ja julgustati avama albaanikeelseid koole, mida Jugoslaavia valitsus oli keelanud. Itaallased andsid elanikele ka Albaania kodakondsuse ja lubasid neil lennata Albaania lipu all. Itaalia Kuninglik Armee ajas välja enamiku Serbia ja Montenegro kodanikest, kes olid Kosovo asunud sõjavahelisel perioodil. Kosovo albaanlased põlgasid serblasi nende poolt Balkani sõdade, Esimese maailmasõja ja Jugoslaavia valitsuse ajal kogenud rõhumise pärast. Nad kasutasid oma muutunud olukorda ära, ründasid oma serbia naabreid ja põletasid kuni 30 000 serblaste ja montenegrolaste asunduste majad.