Kirjuta lõigu jätkamine - viies peatükk, "Iraagi seos", vaatab 2003. aasta Iraagi sõja tausta, alustades Reagani administratsiooni tegevuste analüüsiga 1980. aastatel, kes keskendusid oma sõjalistele jõupingutustele Kesk-Ameerikas ja Lähis-Idas. Chomsky väidab, et Reagani administratsioon kasutas hirmu ja natsionalistlikku retoorikat, et kõrvale juhtida avalikkust halvast majanduslikust olukorrast, millega USA silmitsi seisis, leides patuohvrit Liibüa, Grenada ja Nicaragua vasakpoolsete valitsuste, samuti rahvusvahelise uimastikaubanduse kujul. Ta uurib USA pikaajalisi suhteid Hussein'i Iraagi valitsusega, märkides, et nad toetasid aktiivselt Hussein'i kogu Iraani-Iraagi sõjas, Al-Anfali kampaanias ja Halabja mürgitega rünnakus, pöörates endise liitlase vastu alles pärast Kuveidi sissetungi.
1990. aastal. Ta kritiseerib seda, et Bush II administratsioon oli tõeliselt mures USA julgeoleku ohtude pärast, ning kritiseerib nende katseid õõnestada rahvusvahelisi jõupingutusi kosmose militariseerimise, bioloogilise sõja kaotamise ja ülemaailmse reostuse vastase võitluse vältimiseks, samuti asjaolu, et nad ignoreerisid kõiki hoiatusi, et Iraagi sissetung põhjustaks ülemaailmset Ameerika-vastast vastumeelt. Uurides USA kõrvalehoidlikku suhtumist Euroopa valitsustele, kes olid sõja vastu, nimelt Prantsusmaale ja Saksamaale, kritiseerib ta ideed, et USA soovis Iraagis demokraatlikku valitsust paigaldada, väites, et nad soovisid paigaldada marionettrežiimi, mis oleks sõnakuulelik USA korporatiivsetele huvidele.