1594. aasta lõpuks töötasid mõned Liiga liikmed endiselt Henry vastu kogu riigis, kuid kõik tulid Hispaania toetusele. 1595. aasta jaanuaris kuulutas kuningas Hispaaniale sõja, et näidata katoliiklastele, et Hispaania kasutab religioonit Prantsusmaa riigile rünnaku varjamiseks, ning protestantidele, et tema pöördumine ei teinud temast Hispaania marionetti. Samuti lootis ta vallutada suured osad Põhja-Prantsusmaalt Prantsuse-Hispaania katoliku väe käest. Konflikt koosnes peamiselt sõjalistest meetmetest, mis olid suunatud Liiga liikmetele, nagu Fontaine-Française lahing, kuigi hispaanlased käivitasid 1595. aastal kooskõlastatud rünnaku, vallutades Le Catelet, Doullens ja Cambrai (viimati pärast ägedat pommitamist) ning 1596. aasta kevadel vallutades aprillis Calais. Pärast Amiensi hispaanlaste vallutamist märtsis 1597 piiras Prantsuse kroon
kuni selle alistumiseni septembris. Selle võidu järel pöördus Henry mured siis Bretagne'i olukorra poole, kus ta kuulutas välja Nantes'i edikti ja saatis Bellièvre'i ja Brulart de Sillery'd Hispaaniaga rahu läbirääkimisteks. Sõda lõpetati ametlikult pärast Nantes'i edikti ja Vervins'i rahu 1598. aasta mais.