Kirjuta lõigu jätkamine - Sõjakommunism
oli esimene süsteem, mille võtsid vastu bolševikud Vene kodusõja ajal, paljude väljakutsete tulemusena. Vaatamata "kommunismile" nimes, ei olnud sellel midagi pistmist kommunismiga, rangest distsipliiniga töötajate jaoks, streikimised keelatud, kohustuslik tööülesanne ja sõjaline kontroll, ning seda on kirjeldatud kui lihtsat autoritaarset kontrolli bolševikud, et säilitada võimu ja kontrolli Nõukogude piirkondades, pigem kui mingit sidusat poliitilist ideoloogiat. Nõukogude Liit loodi 1922. aastal. Enne laiaulatuslikku keeldu oli mitu fraktsiooni, nende seas vasakpoolne opositsioon, parempoolne opositsioon ja tööliste opositsioon, kes arutlesid arengutee üle. Vasakpoolsed ja tööliste opositsioonid olid riigi-kapitalistliku arengu suhtes kriitilisemad ja eriti töölised olid kriitilised bürokratiseerimise ja ülevalt areneva arengu suhtes, samas kui parempoolsed opositsioonid toetasid rohkem riigi-kapitalistlikku arengut ja toetasid uut majanduspoliitikat. Pärast Lenini demokraatlikku tsentralismi olid leninistlikud parteid korraldatud hierarhilisel alusel, mille laiemaks baasiks olid liikmete aktiivsed rakud. Need koosnesid ainult partei kõrgemate liikmete poolt usaldusväärseks ja erakondliku distsipliini täielikuks allumiseks heaks kiidetud eliitkadritest. Trotskism ületas vasakpoolse kommunismi kui peamise dissidentliku kommunistliku voolu, samas kui rohkem libertaarseid kommunisme, mis ulatuvad tagasi nõukogu kommunismi libertaarse marksistliku voolu juurde, jäid oluliseks dissidentlikeks kommunismideks väljaspool Nõukogude Liitu. Moskva kohtuprotsessides süüdistati palju vanu bolševikke, kes olid mänginud silmapaistvat rolli Vene revolutsiooni ajal või Lenini Nõukogude valitsuses pärast seda, sealhulgas Lev Kamenev, Grigory Zinoviev, Alexei Rykov ja Nikolai Bukharin, süüdistati Nõukogude Liidu vastu vandenõus ja hukati.