Khalid ründas hiljem enamasti kristlikke araabia hõimu ja Eufratuse orus Iraagis asuvaid Sassanidide pärslaste garnisone. Abu Bakr määras ta uuesti moslemite armee juhiks Süürias ja ta juhtis oma mehi seal ebatavalisel marsil üle Süüria kõrbe pika, veeta osa, suurendades oma reputatsiooni sõjaliseks strateegiks. Otsustavate võidude tulemusena Bütsantsi vastu Ajnadaynis (634), Fahlis (634), Damaskuses
(634-635) ja Yarmouk (636), vallutasid moslemid Khalid'i juhtimisel Suure osa Süüriast. Pärast seda alistas Umar ta kõrgemast komandorist mitmel põhjusel, millele viitasid traditsioonilised islami ja kaasaegsed allikad. Khalid jätkas oma järeltulija Abu Ubayda ibn al-Jarrahi võtmeleitnanendina Homsis ja Aleppos ning Qinnasrini lahingus, mis kõik toimusid aastal 637-638, mis kiirendasid imperaatori Herakleiuse juhtimisel Bütsantsi väe taganemist Süüriast. Umar vallandas Khalid Qinnasrini kubernerina ja ta suri Medinas või Homsis aastal 642.