Solger läks edasi Berliini, kus ta lootis alustada iseseisvat kirjanduslikku või teaduslikku elu. Need plaanid ei õnnestunud ja 1847. aasta lõpus läks ta tagasi Pariisi. Veebruari-märtsi revolutsioon
Pariisis üllatas ta paar päeva pärast oma 19. veebruaril 1848. aastal toimunud abielu noore pariisi naisega Adèle Marie Bémere'iga. Neid veebruaripäevi kujutas ta veenvalt Wigandi "Konversations-Lexikon" lisarühma artiklis. 1848. aasta aprillis naasis ta Berliini ja sai demokraatliku klubi innukaks liikmeks, kuigi pigem pealtvaatajana kui agitatorina. Sellele vaatamata nägid mõned ametnikud tema otsest saabumist Pariisist revolutsiooni importija.