5. juulil 1943 algas Saksamaa viimane strateegiline rünnak idafrontis (Operation Citadel) rünnakutega Kurski kõrgjoone põhja- ja lõunapoolsetele õlgadele. Eesmärk oli piirata ja hävitada kaitsvaid Kesk- ja Voronezh'i rinde Põhja- ja Lõuna-Kurskist. Sel ajal okupeeris 40. armee, mis oli eeldatavasti suhteliselt vaikne sektor eesjoonest, mis seisis Saksa neljanda pansarararmee vasaku külje ees, seitsme vintpüssidivisiooniga, millel oli soomustatud toetus. Kurski lahingu ajal, kus armee võitles Voronezh Frondi osana, saatis ta 6. Kaitsearmee juurde mitmeid tugevdusi, et aidata 6. Kaitsearmee hoida tagasi 48. Panzer Korpusi, sealhulgas 29. Tank Destroyer Brigade ja 1244th ja 869th Tank Destroyer Regiments, kokku üle 100 tankivastase relva. 40. armee saatis samal ajal ka tankibrigadi 38. armee juurde. Pärast lahingut osales ta Dnepr'i ületamises 1943. aasta septembris koos õhuväeoperatsioonidega. Armee osales hiljem Kiievi lahingus (1943).
1944. aastal osales ta 2. Ukraina rinde osana Korsuuni-Tšerkassi taskus, Kameneci-Podolski taskus ning Uman-Botosani, Iasi-Kisjinevi, Bratislava-Brno ja Praha rünnakutes. Ta võitles ka Debreceni lahingus, kus tema madala prioriteedi tõttu oli talle määratud ainult viis diviisi. 40. armee purustati 1945. aasta juulis.