Kirjuta selle lõigu jätkamine - Dani naasis Albaaniasse 1939. aastal pärast Itaalia sissetungi
ja Zogi režiimi kukutamine. Ta osales Albaania vastupanuliikluses, mis oli seotud Rahvusliku Vabastamisliikumisega. 1943. aasta oktoobris valiti ta Škoderi Rahvusliku Vabastamise Antifasistliku Nõukogu esimehe ametisse. 1945. aastal, pärast Albaania vabastamist ja Teise maailmasõja lõppu, valiti ta Shkoderi piirkonna täitevkomitee esimehe ametisse. 2. detsembril 1945 valiti ta Albaania põhiseadusliku assamblee esindajaks. Enver Hoxha sõnul oli ta algusest peale vastu paljudele ettepanekutele ja seisukohtadele, mis tulid Hoxhal ja tema näitlejate poolt. Hoxha ja Nako Spiruga tõsistes aruteludes kaasatud, määrati ta kindlaks ja pandi "mustasse nimekirja". Algusest peale vaidlustas ta Kahreman Ylli esitatud assamblee presidendi kandidaatide nimekirja, esitades alternatiivse nimekirja. Kõige tähtsam on see, et ta kritiseeris põhiseaduse projekti, kuna see sisaldas mitte-demokraatlikke elemente ja "see pöörles ideoloogilise, mitte rahvusliku telje ümber". Dani oli üks peamisi isikuid nn "Grupi i deputeteve" (esindajate rühm), kokku 17, mis hiljem arreteeriti, vangistati ja / või hukati. Kommunistid väitsid, et luureandmed olid pannud Dani komitee, mis korraldas ebaõnnestunud mässu Postribe septembris 1945. Dani eitas seda kindlalt ja ütles, et tema osalemine oli sel ajal perekondlikel põhjustel lihtsalt ebatõenäoline. Nõukogude esindaja Albaanias, Dmitri Chuvakhin, ei olnud samuti veendunud süüdistustes, mis talle esitati selles küsimuses Koçi Xoxe aruandes. Siiski arreteeriti 14. mail 1947 kümme esindajat, kellest üks oli Dani. Kohus mõistis ta 31. detsembril 1947 surma. Ta hukati kaks aastat hiljem.