Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Spontaanne Ramani hajumine on tavaliselt väga nõrk ja selle tulemusena on Ramani spektroskoopia peamine raskus lahutada nõrk inelastiliselt hajutatud valgus intensiivsest Rayleigh hajutatud laservalgust. Ajalooliselt kasutasid Raman spektromeetrid kõrgetasemelise laseri tagasilükkamise saavutamiseks holograafilisi rooste ja mitut dispersiivetappi. Varem olid fotomultiplikatorid valitud detektorid dispersiivsetele Raman-seadmetele, mille tulemuseks olid pikad omandamise ajad. Kuid tänapäevases instrumendis kasutatakse peaaegu kõikjal laseri tagasilükkamiseks kriimust või servafiltreid ning spektrograafid kas teljeülekandvad (AT), Czerny<unk>Turner (CT) monokromatorid või FT (Fourieri transformatsiooni spektroskoopil põhinevad) ja CCD detektorid.  Küsimus: Milline oli negatiivne tulemus, mis põhjustati fotomultiplikatorite kui detektorite kasutamisest dispersiivsetes Raman-seadmistes?
pikad omandamise ajad