Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbipääs: Geotsentriline mudel sisenes varakult Kreeka astronoomiasse ja filosoofiasse; seda võib leida ka enne-Sokratese filosoofiast. 6. sajandil eKr pakkus Anaximander välja kosmoloogia, kus Maa on kujundatud sammaste (silindri) osana, mis peetakse kõrgel kõige keskel. Päike, Kuu ja planeedid olid aukud nähtamatutes rattades, mis ümbritsevad Maad; läbi aukude nägid inimesed varjatud tuld. Umbes samal ajal arvas Püütagoras, et Maa on sfäär (vastavalt päikesevarjutuste vaatlustele), kuid mitte keskmes; nad uskusid, et see liikus nähtamatu tule ümber. Hiljem ühendati need vaated, nii et enamik haritud kreeklasi 4. sajandist eKr arvas, et Maa on universumi keskel olev sfäär. 4. sajandil eKr kirjutasid kaks mõjukat kreeka filosoofi, Platon ja tema õpilane Aristoteles, geotsentrilise mudeli alusel. Platoni sõnul oli Maa sfäär, mis seisis paigal universumi keskel. Tähed ja planeedid kandusid ümber Maa sfääridel või ringidel, mis olid paigutatud järjekorras (väljaspoole keskelt): Kuu, Päike, Veenus, Merkurius, Marss, Jupiter, Saturn, fikseeritud tähed, fikseeritud tähed asuvad taevase sfääri peal. Tema "Eri müütis", mis on osa Vabariigist, kirjeldab Platon kosmoset kui vajaduse spindlit, mida jälgivad Sireenid ja pöörlevad kolm saatust. Platoniga töötanud Eudoxus Cnidusest lõi vähem müütilise, pigem matemaatilise seletuse planeetide liikumisele, mis põhines Platoni ütlusel, et kõiki nähtusi taevas saab seletada ühtse ringikujulise liikumisega. Aristoteles laiendas Eudoxus'i süsteemi.  Küsimus: Kes väitis, et maa on paigal?
Platon