Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Thüringen ja tema kolm õde pidid osalema viimase laevastiku tegevuses 1918. aasta oktoobri lõpus, päevi enne relvarahu jõustumist. Suur osa avamere laevastiku pidi lahkuma oma baasist Wilhelmshavenis, et võtta vastu Briti suurlaevastiku; Scheer, kes oli nüüd laevastiku suuradmiral, kavatses Briti mereväele põhjustada võimalikult palju kahju, et parandada Saksamaa läbirääkimiste positsiooni, vaatamata eeldatavatele ohvritele. Kuid paljud sõjast väsinud meremehed arvasid, et operatsioon häirib rahuprotsessi ja pikendab sõda. 29. oktoobri 1918. aasta hommikul anti käsk järgmisel päeval Wilhelmshavenist lahkuda. Alustades 29. oktoobri ööst, mässisid meremehed Thüringenil ja seejärel mitmel teisel lahingulaeval. Stokers lülitasid katlad välja ja keeldusid töötamast. Järgmisel päeval tulid torpeedolaevad B110 ja B112 kõrvale ja allveelaev U-135 suunatas oma relvad laeva poole. Märkimisväärne osa meeskonnast, 314 meremeest ja 124 põletustöötajat, arreteeriti ja viidi laevalt välja. Kuid sellest ei piisanud mässu peatamiseks, mis levis kiiresti üle kogu laevastiku. Rahutused sundisid lõpuks Hipperit ja Scheerit operatsiooni tühistama. Olukorrast teavitatud keiser ütles: "Mul ei ole enam mereväge". Pärast Saksamaa kapitulatsiooni 1918. aasta novembris interneeriti enamik avamerelaevastikudest, mida juhtis konteramiraal Ludwig von Reuter, Briti mereväebaasis Scapa Flow's. Thüringen ja tema kolm õde, koos nelja Nassau-klassi lahingulaevaga, lubati rahu läbirääkimiste ajal Saksamaal jääda. 21. juuni hommikul lahkus Briti laevastik Scapa Flow'st, et läbi viia manöövreid, ja nende puudumisel käskis Reuter meeskondadel Scapa Flow's asunud kümme lahingulaeva ja viis lahingukreiserit sukeldada. Thüringen võeti 16. detsembril 1918 kasutuselt ja seda kasutati kasarmlaevana, kuni ta jäi Saksamaale. Ta eemaldati mereväereegistrist 5. novembril 1919 ja ta võeti kasutuselt.  Küsimus: Kui palju Saksa lahingulaevu oli alles?
kaheksa