Oppositsioonis jätkas MacDonald oma poliitikat, esitades Tööpartei kui mõõdukat jõudu. 1926. aasta üldstreigi ajal
partei oli üldstreigi vastu, väites, et parim viis sotsiaalsete reformide saavutamiseks on läbi valimiskastide. Juhid kartsid ka Moskvast juhitud kommunistide mõju. Parteil oli iseloomulik ja kahtlane välispoliitika, mis põhines rahulikkusel. Selle juhid uskusid, et rahu on kapitalismi, saladiplomaatia ja relvastuskaubanduse tõttu võimatu. See on rõhutatud materiaalsed tegurid, mis ignoreerivad psühholoogilisi mälestusi Suurest sõjast ja väga emotsionaalseid pingeid seoses natsionalismiga ja riikide piiridega.