Esimesed "vastustajad" uuele režiimile olid rühm Nizza keskkooli lõpetajaid, kes arreteeriti 1940. aasta septembris ja hukati 1944. aastal Castellane'i lähedal. Esimesed avalikud meeleavaldused toimusid 14. juulil 1942, kui mitusada meeleavaldaja astus tänavatele mööda Avenue de la Victoire'i ja Place Masséna. 1942. aasta novembris liikusid Saksa väed enamikus okupeerimata Prantsusmaale, kuid Itaalia väed liikusid väiksemasse tsooni, sealhulgas Nice'i. Rahvastiku seas jäi teatud ambivalentsus, kellest paljud olid itaalia päritoluga hiljutised sisserändajad. Kuid vastupanu sai jõudu pärast Itaalia alistumist 1943. aastal, kui Saksa armee okupeeris endise Itaalia tsooni. Aastatel 1943-1944, mil kohalik Gestapo ja Prantsuse miliis piinasid ja hukkasid paljusid parteisaneid, intensiivistusid repressaalid. Ameerika lennukid pommitasid Nizza ka tugevasti, et valmistada ette liitlaste maandumist Provence'is.
(1000 surnud või haavatud ja üle 5600 kodutu) ja näljahäda järgnes 1944. aasta suvel.