1933. aastal, kui Adolf Hitler ja natsid Saksamaal võimule tõusid, muutus juutide olukord veelgi raskemaks. Majanduskriis, rasside vastu suunatud antisemiitlikud seadused ja eespool oleva sõja hirm viisid paljud juudid põgenema Euroopast Palestiinasse, Ameerika Ühendriikidesse ja Nõukogude Liitu. 1939. aastal algas Teine maailmasõda ja kuni 1941. aastani okupeeris Hitler peaaegu kogu Euroopat, kaasa arvatud Poola
"Kus sel ajal elasid miljoneid juute" ja "Prantsusmaa". 1941. aastal, pärast Nõukogude Liidu sissetungi, algas Lõplik Lahendus, ulatuslik organiseeritud operatsioon enneolematu ulatuses, mille eesmärgiks oli juutide hävitamine ja mille tulemuseks oli juutide tagakiusamine ja mõrv poliitilises Euroopas, sealhulgas Euroopa Põhja-Aafrikas (nazistivastane Vichy Põhja-Aafrika ja Itaalia Liibüa). Seda genotsiidi, mille käigus hävitati metoodiliselt ligikaudu kuus miljonit juuti, nimetatakse holokaustiks või "Shoah" (heebrea termin). Poolas tapeti kõikides koonduslaagrites kokku kolm miljonit juuti gaasikambrites, millest üks miljon ainult Auschwitzi laagri kompleksis.