Planck (1906a) määratles relativistliku liikumismomenti ja andis pikisuunalise ja ristsuunalise massi õiged väärtused, parandades 1905. aastal Einsteini antud väljenduse kerget viga. Plancki väljendused olid põhimõtteliselt samaväärsed Lorentzi poolt 1899. aastal kasutatud väljendustega. Plancki töö põhjal töötasid Gilbert Newton Lewis ja Richard C. Tolman (1908, 1909) välja relativistliku massi kontseptsiooni, määratledes massi kui liikumismomenti ja kiiruse suhtarvu. Nii muutus pikisuunalise ja ristsuunalise massi vanem määratlus, milles seda määratleti kui jõu masside suhtarvu kiirendusega, üleliigseks. Lõpuks Tolman (1912) tõlgendas relativistlikku massi lihtsalt keha massina.
pikisuunalise ja ristsuunalise massi vanem määratlus