Mitu aastakümmet pärast Teist maailmasõda ei tahtnud Nõukogude võimud tunnistada, et juutide massimõrv Babi Jaris oli osa holokaustist. Ohvrid olid üldistatud kui Nõukogude; nende juudi identiteedi mainimine oli lubamatu, kuigi nende surmad olid sama palju natside genotsiidilise lõpliku lahenduse tagajärg kui okupeeritud Poola surmalaagrid.
(Ehrenburg, Pravda 1944). Samuti oli praktiliselt keelatud mainida kohalike politsei osalust või Ukraina rahvuslaste organisatsiooni (OUN-B) Kiievile saadetud abitaaljonide rolli oma juudi kaasmaalaste ründamises, valves ja mõrvamises. Selleks, et teha seost, mida Nõukogude Liit nii kõvasti vabanema püüdis, on holokausti teadlased hakanud nimetama selliseid sündmusi nagu Babi Jaari veresaunad "kuulide holokaustiks".