Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Samal ajal sai Leyte läänepoolsel poolel XXIV korpuse 7. detsembril tugevdusi, kui 77. jalaväediviisjoni komandör Andrew D. Bruce maandus Ormoci linnast lõuna pool. 77. diviisi 305. ja 307. jalaväerügemendid tulid rannikule kell 07:00 ilma vastuseisuta, toetades kompanii 776. amfiibilise tankipataljoni poolt. Kuid admiral Arthur D. Struble'i laevastiku konvoi sai kamikaze õhurünnakute all, 55 lennukit tegid 16 rünnakut. Kuid 77. diviisi saabumine osutus otsustavaks. See võimaldas 7. diviisil jätkata oma marssi põhja poole ja vaenlase kaitsjad vajutati kiiresti kahe väe vahele. Liikudes põhja poole, seisis 77. diviis silmitsi tugeva opositsiooniga sõjaeelse Filipiinide politseiposti Camp Downes'is. Toetatud äsja saabunud 306. jalaväerügemendist, pluss 902. ja 305. välirühmade pataljonidest, tungisid Gen. Bruce'i väed 9. detsembril läbi Camp Downesi ja 10. detsembril Ormoci linna. Seitsmes ja 77. jalaväedivisioonid ühendasid järgmisel päeval. Oma viimases sõjas tapsid USA väed umbes 1506 vaenlast ja võtsid seitse vangi, samal ajal kui 123 hukkus, 329 sai haavata ja 13 jäi kadunuks. Ormoci linna vallutamisega olid XXIV korpuse ja X korpuse vahel vaid 26 km. Cogan'is, mis oli viimase vaenlase kaitsepunktiks, mis oli kinnitatud betoonist varjuhoonesse, põhjas Ormoc'ist ja mida hoidis 12. iseseisev jalaväerügement, elasid ameeriklased kaks päeva vastu. 14. detsembril tõmbas 305. jalaväeüksus kindlusesse, mida aitasid rasked suurtükiväe barjäärid ja põletikke ja soomustatud buldoosereid. Käsitsivõitlus ja Medal of Honor'i võitja kapten Robert B. Netti inspireeriv juhtimine puhastasid vaenlase blokhüüri piirkonnast, samas kui juhtiv kompanii E, 2. pataljon, 305. jalavägi liikus intensiivse tule all edasi ja tappis mitu Jaapani sõdurit.  Küsimus: Kui palju vangi võeti?
seitse