Täida järgmine lause: Sadoveanu hilisem toetus autoritaarsele kuningale Carol II-le ja tema korporatistlikule jõule, Rahvusliku renessanssi frondile, nägi tema osalemist monarhi isiksuskultis. 1940. aastal pakkus ta ametliku ajalehe "Revista Fundațiilor Regale" kaudu valitsejale vastuolulist kiitust, mille tõttu Carol'i poliitiline vastane, psühholoog Nicolae Mărgineanu, pidas Sadoveanu ja tema kaaskirjutajaid "skandaalideks". Tema uuendatud mandaat senatis oli Carol'i soosing, mis anti ka George Enescule, filosoofile Lucian Blagale, teadlastele Emil Racovițăle ja Iuliu Hațieganule ning mitmetele teistele avalik-õiguslikele isikutele. Ion Antonescu diktatuuri ajal hoidis Sadoveanu madalat profiili ja oli apoliitiline. Siiski, kirjutab Cioroianu, toetas ta Nõukogude Liidu sissetungi ja Rumeenia koostööd Ida-Frondi teljejõududega, nähes selles võimalust taastada Besaraabia ja Bukoviina põhjaosa (kaotatud
1940 Nõukogude okupatsioon). 1944. aasta kevadel, kuid enne kuninga Michaeli riigipööret, pöördusid tema poole salajane Rumeenia kommunistlik partei ja selle akadeemilised pooldajad, et allkirjastada avatud kiri, milles mõisteti hukka Rumeenia liit natside Saksamaaga. Kommunistliku aktivisti Belu Zilberi sõnul, kes osales selles tegevuses, keeldus Sadoveanu, nagu ka tema kolleegid Dimitrie Gusti, Simion Stoilow ja Horia Hulubei, dokumendi allkirjastamisest. Zilberi sõnul motiveeris Sadoveanu oma keeldumist väitega, et kiri ei pea olema adresseeritud mitte Antonescule, vaid kuningale Mihail I-le. "Păuna-Mică" oli siiski üks vähestest proosiregistritest, mis mainis 1940. aastatel Antonescu režiimi poolt Rumeenia juutide sõjaaegset deportatsiooni. "Caleidoscop" räägib ka 1941. aasta Iași pogromist kui "meie häbist" ja kiidab neid, kes sellele vastu seisid.