Daniel Frost Comstock (1910) asetas vaatleja kahe kella A ja B vahel keskele. Sellest vaatlejast saadetakse signaal mõlemale kellale ja raamistikus, kus A ja B on puhkeasendis, hakkavad nad sünkroniliselt jooksma. Kuid süsteemi perspektiivist, kus A ja B liiguvad, on kell B kõigepealt liikumas ja seejärel tuleb kell A, nii et kellad ei ole sünkroniseeritud. Samuti lõi Einstein (1917) mudeli, kus vaatleja on A ja B vahel keskel. Kuid tema kirjelduses saadetakse kaks signaali A ja B-st vaatlejale. A ja B-s olevate signaalide perspektiivist saadetakse samal ajal vaatleja ja "see sähvatus on saatnud signaali mõlemale kellale, ja raamistikus, kus A ja B on puhkeasendis, hakkavad nad sünkroniliselt jooksma.
Esimesed relatiivsusteooria tuletised üheaegsusest valgussignaalide sünkroniseerimise abil