Franklin hakkas uurima elektrifenomeeni 1746. aastal, kui ta nägi mõned Archibald Spenceri loengud, kus kasutati illustratsioonide jaoks staatilist elektrit. Franklin tegi ettepaneku, et "klaas" ja "vaseline" elekter ei olnud erinevat tüüpi "elektri vedelik" (nagu elekterit siis kutsuti), vaid sama "vedelik" erineva rõhu all. (Sama ettepanek tegi iseseisvalt samal aastal William Watson.) Franklin oli esimene, kes nimetas neid vastavalt positiivseks ja negatiivseks ning ta oli esimene, kes avastas laengu säilitamise põhimõtte. 1748. aastal konstrueeris ta mitmeplaadi kondensaatori, mida ta nimetas "elektripatareiks" (mitte segada Volta palliga), paigutades 11 klaasplaati, mis olid liivaplaadi vahel, riietatud siidist ja ühendatud juhtmetega.
elektrilaeng