Koos oma kolme pojaga, Gusztáv, Adolf ja Lajos, alustas ta Slovakkia rahva lugude regulaarset kogumist, parandas neid ja kirjutas lugude teoreetikat. Ta püüdis selgitada slovakkide eelajaloolist ajalugu rahvatarjumuste abiga ja ta oli esimene, kes seda Slovakkias tegi. 1848. aasta revolutsiooni ajal
temast sai leitnant. 14. veebruaril 1850 määras Austria Kuninglik Keiserlik Valitsus Haynau dekreediga ta Tisza piirkonna administratsioonikandidaadiks, ametikohta ta hoidis kuni oma surmani. Kui ta jäi haigeks, hoolitses tema eest tema poeg Gusztáv Reuss, kes kutsuti 1851. aastal Nagyrőcé linnaarstiks.