Vanas Roomas, kuigi enesetappu oli algselt lubatud, peeti see hiljem riigivastaseks kuriteoks, kuna see oli majanduslik kulu. Aristoteles mõistis hukka kõik enesetapu vormid, Platon aga oli kahepoolne. Roomas olid mõned enesetapu põhjused vabatahtlik surm gladiaatorite võitluses, süü mõrvamise üle, kellegi tapmine, et päästa teise elu, nagu lein, vägistamine ja põgenemine häbi, nagu füüsiline kannatamine, kriminaalne kannatus või enesetappu.
linna äärealadel