Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Elavhõbeda toime tekkimiseks kulub mõnda aega - latentne periood söömise ja esimeste sümptomite (tüüpiliselt paresteesia - jäsemete tuimutus) tekkimise vahel oli 16 kuni 38 päeva. Vähem rasketel juhtudel oli paresteesia peamine sümptom. Halvemad juhtumid olid ataksia (tüüpiliselt tasakaalu kaotus), pimedus või nägemise vähenemine ning kesknärvisüsteemi toimetulekust tingitud surm. Paresteesia tekkimiseks on soovitatav 20-40 mg elavhõbedat (0,5...0,8 mg/kg kehakaalu kohta). Keskmiselt tarbisid kannatanud inimesed umbes 20 kg leiba; 73 000 tonni oleks olnud piisav üle 3 miljoni juhtumi jaoks. Kirkugi haiglas võeti vastu suur hulk patsiente, kellel olid sümptomid, mida arstid tundsid 1960. aasta epideemiast. Esimene alküülesilmapõhise mürgistuse juhtum viidi haiglasse 21. detsembril. 26. detsembriks oli haigla valitsusele erilist hoiatust andnud. 1972. aasta jaanuaris hakkas valitsus rahvast teravilja söömise eest kõvasti hoiatama, kuigi teates ei mainitud suurt arvu juba haigestunud inimesi. Iraagi armee käskis varsti teravilja hävitada ja lõpuks kuulutas surmanuhtluse kõigile, kes seda müüsid. Põllumehed viskasid oma varusid kõikjale, kus see oli võimalik, ja see jõudis peagi veevarudele (eriti Tigrise jõele), põhjustades täiendavaid probleeme. Valitsus keelas uudiste avalikustamise ja avaldas vähesed andmed puhangu kohta. Maailma Terviseorganisatsioon aitas Iraagi valitsust ravimite, analüütiliste seadmete ja asjatundlikkuse tarnimisega. Prooviti palju uusi ravimeetodeid, kuna olemasolevad raskemetallide mürgistuse ravimeetodid ei olnud eriti tõhusad. Dimerkaprooli manustati mitmele patsiendile, kuid see põhjustas nende seisundi kiiret halvenemist. Pärast epideemiat lükatakse selle ravimina välja. Polütiolharjad, penitsülamiin ja dimerkaproolsulfonaat aitasid, kuid üldises taastumisel ja tulemustes olid need vähetähtsad....  Küsimus: Kui palju päevi kulus elavhõbedal kokkupuutumiseks?
16 ja 38 päeva