Pocock sai juunis 1695 jalaväe rügemendisse ja pärast seda, kui ta oli osalenud Queen Anne'i sõdades, edutati ta 1707. aastal armee kolonelliks. Aastal 1710 sai ta Lord Strathnaverist jalaväe rügemendi kolonel, kellega ta teenis Flandrias Marlborough' hertsogi ja seejärel Ormonde hertsogi all. Utrechti rahu sõlmimisel purustati tema rügement, kuid aastal 1715 anti talle ülesandeks luua jalaväerügement kuningas George I teenistusse. Pärast Mar'i krahvi mässu allasurumist saadeti see rügement Iirimaale, kus see purustati aastal 1718. 2. detsembril 1720 määrati Pocock 36. jalaväerügemendi kolonelliks, millest ta eemaldati 21. aprillil 1721 8. või Kuninga rügemendile. Ootuses, et Suurbritannia satub mandri sõtta
1727. aastal edutati ta brigadigeneralisse. Ta suri aprillis 1732 oma kodus Leicester Fieldsis Londonis.