Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõit: millalgi tulevikus tarbib IK Pegasi A vesiniku kütust oma tuumas ja hakkab põhisegmendist eemale arenema, moodustades punase hiiglase. Punase hiiglase ümbrus võib kasvada märkimisväärseteks mõõtmeteks, laienedes kuni sada korda oma eelmise raadiuse (või suuremaks). Kui IK Pegasi A laieneb punkti, kus selle väline ümbrikus ületab oma kaaslase Roche'i labi, moodustub valge kääbuse ümber gaasiline akreetsiooniplaat. See gaas, mis koosneb peamiselt vesinikust ja heeliumist, koguneb siis kaaslase pinnale. See massiülekanne tähtede vahel põhjustab ka nende vastastikuse orbiidi vähenemist. Valge kääbuse pinnal surutakse ja kuumutatakse akreerunud gaasi. Mingil hetkel võib kogunenud gaas jõuda vesiniku fusioniks vajalike tingimuste tasemele, tekitades kiiret reaktsiooni, mis ajab osa gaasist pinna pealt minema. Selle tulemuseks oleks (korduv) nova plahvatus - katastroofiline muutuv täht - ja valge kääbus suureneb kiirelt mitmete suuruste võrra mitme päeva või kuu jooksul. Sellise tähesüsteemi näide on RS Ophiuchi, kahepoolne süsteem, mis koosneb punasest hiiglasest ja valgest kääbusest. RS Ophiuchi on põlenud (korduvaks) noovaks vähemalt kuus korda, iga kord suurendades hüdrogeeni kriitilist massi, mis on vajalik lahtise plahvatuse tekitamiseks. On võimalik, et IK Pegasi B järgib sarnast mustrit. Massi kogumiseks saab aga välja visata vaid osa kogunenud gaasist, nii et iga tsükli järel suureneb valge kääbus massist järk-järgult. Seega, isegi kui see käituks korduvana nova, võib IK Pegasus B jätkata kasvava ümbriku kogumist. Teist mudelit, mis võimaldab valgel kääbusel pidevalt koguda massi, ilma et see oleks nova, nimetatakse lähedal-binaarseks super pehmeks röntgenallikaks (CBSS). Selles stsenaariumis on massiülekande kiirus lähedasele valgele kääbusele selline, et püsivat tuumasünteesi võib säilitada pinnal, kui saabuvad...  Küsimus: IK Pegasus A kiirus võib olla kuni?
100-200 km/s