Läbilaske: Päikesepilte jälgimised registreerisid Hiina astronoomid Han-dynastia ajal (206 eKr<unk>AD 220), kes hoidsid neid jälgimisi sajandeid. Averroes esitas ka 12. sajandil päikesepiltide kirjelduse. 17. sajandi alguses võimaldas teleskoobi leiutamine Thomas Harriot, Galileo Galilei ja teiste astronoomide poolt üksikasjalikke päikesepiltide vaatlusi. Galileo väitis, et päikesepilud olid päikese pinnal, mitte väikeste objektide vahel, mis mööduvad Maa ja Päikese vahel. Araabia astronoomilise panuse hulka kuuluvad Albateniuse avastused, et Päikese apogee suund (suurune koht Päikese orbiidil tähtede vastu, kus see tundub aeglasem olevat) on kõige aeglasem. (Heliotsentrilises mõttes on see põhjustatud Maa orbiidi järkjärgulisest apheelioonist). Ibn Yunus uuris Päikese positsiooni rohkem kui 10 000 aastat, kasutades suurt teleskoopi.
17. sajand