Kokkuvõte artiklist:  Noh, mõtteeksperimendid on lõpuks läbi. Hillary Clintoni presidendi kandideerimise online-deklaratsioon tähendab, et fookus liigub nüüd kampaaniale ja sellele, milline president ta võiks olla. Ja mitte kuskil pole spekulatsioonid suuremad kui välispoliitika valdkonnas, mis on kindlasti peamine küsimus tulevases kampaanias. Kui ta võidab, lisab Clinton oma potentsiaalsetele "esimestele": esimene naispresident; esimene president, kes oli olnud esimene leedi. On veel üks: esimene riigisekretär, kes sai presidendiks pärast James Buchananit. Valgesse Majja on käinud vaid käputäis riigi tippdiplomaate (Thomas Jefferson; James Madison; James Monroe; John Quincy Adams; Martin Van Buren; ja Buchanan). Ja mitte 20. sajandil, mis on uudishimulik fakt, mis viitab sellele, et poliitika ja riigivõim on täiesti erinevad loomad. Liiga vähesel meie riigisekretäridel on olnud vajalik kogemus valitud ametikohast või soov, ambitsioon ja temperament, et konkureerida kõrgeima töökoha eest. Siiski peaks Clintoni ametiaeg välisministeeriumis olema reaalne eelis kampaania ajal, eriti võrreldes tema võimalike vabariiklaste rivaalide välispoliitika kogemuste puudumisega. Aga see ei ole tema jaoks mingi tordi jalutuskäik välispoliitika poolel. Clinton peab läbirääkimisi pidama ja läbima mitmeid keerulisi ja kivimisi teid, et tagada, et tema välisministeeriumi karjäär jääb eeliseks ja ei muutu kohustuseks. Siin on põhjus: Viimane president, kes teenis oma vahetu eelkäija administratsioonis kõrgel ametikohal, oli George H.W. Bush. Sel ajal olid asjaolud teistsugused. Bush 41 ei tahtnud Reaganiga distantseeruda, vaid nägi väärtust seotuse tugevdamises presidendiga, kes domineeris tema päevadel nii, nagu seda on teinud vähesed tegevjuhid. Clintonil on raske tasakaalustada: kuidas seista poliitika eest, mida ta aitas kujundada Obama esimesel ametiajal, ja siiski eraldada end administratsioonist, mida tema vastased löövad nõrgaks, kõikuvaks ja õiglaselt või mitte, vastutavaks...
Endine riigisekretär peab otsustama, kas ta ei nõustu Barack Obama välispoliitikaga. Ta ütleb, et tema välismaal saadud kogemus võib olla kasulik, kui ta ei sattu Obama poliitikat puudutavate vaidluste lõksu.