Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Proteiine kirjeldas esmakordselt Hollandi keemik Gerardus Johannes Mulder ja nime andis Rootsi keemik Jöns Jacob Berzelius aastal 1838. Mulder tegi tavaliste valkude elementaaranalüüsi ja leidis, et peaaegu kõigil valkudel on sama empiiriline valem, C400H620N100O120P1S1. Ta jõudis ekslikule järeldusele, et need võivad koosneda ühest (väga suurest) molekulitüübist. Mõiste "proteiin" nende molekulide kirjeldamiseks pakkus välja Mulder'i kaaslane Berzelius. Proteiin on tuletatud kreeka sõnast πρώτειος (proteios), mis tähendab "peamine", "juht" või "esises ees", + -in. Mulder identifitseeris valgu lagunemise tooteid, näiteks aminohappe leutsiini, mille (ligikaudu õige) molekulaarmass oli 131 Da. Enne "proteiini" kasutati teisi nimesid, nagu "albumiinid" või "albumiinilised materjalid" (Eiweisskörper, saksa keeles). Varased toitumise teadlased, nagu saksa Carl von Voit, uskusid, et valk on kõige olulisem toitaine keha struktuuri säilitamiseks, sest üldiselt usuti, et "liha teeb liha". Karl Heinrich Ritthausen laiendas teadaolevaid valguvorme glutamiinhappe tuvastamisega. Thomas Burr Osborne koostas Connecticut Agricultural Experiment Station'is taimsete valkude üksikasjaliku ülevaate. Töödes koos Lafayette Mendel'iga ja rakendades Liebigi miinimumi seadust laborirottade söötmisel, määrati kindlaks toitumise seisukohast olulised aminohapped. Tööd jätkas ja edastas William Cumming Rose. Proteiinide kui polüpeptiidide mõistmine tuli Franz Hofmeister ja Hermann Emil Fischeri töö kaudu 1902. aastal. Valgude kui ensüümide keskne roll elusorganismides ei mõistetud täielikult kuni 1926. aastani, mil James B. Sumner näitas, et ensüüm ureaas on tegelikult valk. Valgude suurte koguste puhastamise raskus tegi nende uurimise varajastele valgude biokeemikutele väga keeruliseks. Seega keskendusid varased uuringud valkudele, mida saab puhastada suurte...  Milline Muldersi kaaslane mõtles välja sõna "proteiin"?
Berzelius