Pärast 1959. aasta Kuuba revolutsiooni ja Che Guevara foco teooria kohalikku rakendamist mitmes riigis käivitasid USA Lõuna-Ameerikas sõda, mida nad kutsusid "kommunistlikeks subversiivideks", mis viis demokraatlikult valitud presidentide vastu riigipöörde toetamiseni, näiteks Tšiili parempoolse tiiva toetus, mis kulmineerus Augusto Pinocheti 1973. aasta Tšiili riigipöördega demokraatlikult valitud Salvador Allende vastu. Aastal 1976 oli kogu Lõuna-Ameerikat vallutanud sarnased sõjalised diktatuurid, mida kutsuti "juntadeks". Paraguai võimul oli Alfredo Stroessner alates 1954. aastast; Brasiilia vasakpoolsest presidendist João Goulartil kukkus 1964. aastal sõjaline riigipöörde USA abiga operatsiooni "Vennas Sam" raames; Boliivias kukutas kindral Hugo Banzer 1971. aastal vasakpoolsest kindralist Juan José Torres'i; Uruguay, mida peetakse Lõuna-Ameerika "Šveitsiks", haaras Juan María Bordaberry 27. juuni 1973. aasta riigipöördega võimu. Perus kavatses 1968. aastast võimul olnud vasakpoolsene kindral Velasco Alvarado kasutada hiljuti võimust saanud Peruu sõjaväge Tšiili relvastatud jõudude allasurumiseks Pinocheti Tšiili planeeritud sissetungil. Kogu subkontinendil käis "räpane sõda", mis kulmineerus operatsiooniga Condor, mis oli Lõuna-Kone ja teiste Lõuna-Ameerika riikide julgeolekuteenistuste vaheline kokkulepe poliitiliste oponentide represseerimiseks ja mõrvamiseks, mida toetas USA valitsus. Sõjaväed võtsid võimu ka Argentiinas 1976. aastal ja toetasid seejärel Luis García Meza Tejada 1980. aasta "kokaiinivõitlust" Boliivia, enne kui nad treenisid "Contras" Nicaraguas, kus Sandinista Rahvusliku Vabastamise Front, mida juhtis Daniel Ortega, võttis võimu 1979. aastal, samuti sõjaväe Guatemala
ja El Salvadoris. Ameerika Ühendriikide toetatud operatsiooni Charly raames ekspordis Argentina sõjavägi riigiterrorirünnakut Kesk-Ameerikasse, kus "räpane sõda" käis kuni 1990-ndate aastani, põhjustades sadu tuhandeid "kaob".