Pärast tervislikel põhjustel Prantsusmaale naasmist võitles ta vapralt Engeni, Messkirchi, Biberachi ja Marengo lahingutes.
ja Pozzolo. Siiski jäi ta kapteniks 14 aastat. Pärast seda, kui ta oli kindral Masséna käsul Calabrias haavatud, määrati ta lõpuks 1807. aastal pataljoni komandöriks ja kaheksateist kuud hiljem kolonel Wagrami lahinguväljal (5-6 juuli 1809). 9. mail 1811 tegi Napoleon temast keisririigi rüütli. 1812. aasta Venemaa sõjakäigu ajal sai ta prints Eugène de Beauharnais' peastaabi ülemaks, kes märkas tema käitumist Borodino lahingus 7. septembril.