Suurbritannia osalemine poolsaare sõjas oli pikemaajalise kampaania algus Euroopas, et suurendada Briti sõjalist võimu maismaal ja vabastada Ibeeria poolsaar prantslaste käest. 1808. aasta augustis maandus Portugalis 15 000 Briti sõdurit, sealhulgas kuninga saksa leegion, kindralleitnant Sir Arthur Wellesley juhtimisel, kes tõi Rolicas tagasi Henri François Delaborde 4000-meelise eraldise.
17. augustil purustas Junot 14.000-mehelise peamise väe Vimeiro juures. Wellesley asendati esmalt Sir Harry Burrardi ja seejärel Sir Hew Dalrymple'iga. Dalrymple andis augustis vastuolulises Sintra konventsioonis Junotile Portugali kuningliku mereväe häiretu evakueerimise. 1808. aasta oktoobri alguses, pärast Sintra konventsiooniga seotud skandaali Suurbritannias ja kindralite Dalrymple'i, Burrardi ja Wellesley tagasi kutsumist, võttis sir John Moore üle Portugali 30 000-meelise Briti väe juhtimise. Lisaks sellele sisenes Sir David Baird 13. oktoobril Corunna sadamasse, juhtides Falmouthist välja sõitvaid tugevdusi, mis koosnesid 150 transpordivahendist, milles oli 12 000 kuni 13 000 meest, HMS "Louie", HMS "Amelia" ja HMS "Champion". Logistilised ja haldusprobleemid takistasid Briti otsest rünnakut.