Kohe pärast tütre sündi 1952. aastal läksid Rachel Dror ja tema abikaasa Haifa kesklinnas jalutama, kavatsedes nautida õhtust väljas käimist. Nende juurde tuli üks naine: "Te olete Hugo Lewini tütar", ütles ta (õigesti). See võõras naine tundis Racheli ära foto järgi, mida Hugo Lewin oli oma taskus hoidnud, ja nõudis, et ta näitaks nii palju inimesi, kui ta saaks, kui ta Auschwitz'i koonduslaagrisse viidi. Naine rääkis Rachelile, mis oli juhtunud tema vanematega. Hugo ja Erna Lewin põgenesid 1940. aastal Itaaliasse, mis oli sel ajal poliitiliselt Saksamaa liitlane. Seal suutsid nad end Itaalias 1940. aasta märtsist kuni 1944. aasta veebruarini peita. 1944. aastal ei olnud Itaalia enam sõjaliselt seotud Saksamaa liitlasena ja Saksamaa armee, kes oli kinnitanud riigi üle sõjalise kontrolli, võitles südalaste sõda ja lõunast pärit anglo-ameerika rünnaku kontekstis sünge tagumistegevuse vastu.
- Jah. Just sellises segaduses leidis Hugo ja Erna Lewin Saksa sõduri, kes pani nad rongile tagasi Saksamaale. Nende teekond lõppes Auschwitzi surmalaagris. Siin kohtus nende rong laagriarstiga Josef Mengele, kes tuvastas ja eraldas need, keda peeti tööks sobivaks, neist, keda ta tundis sobimatuks. Erna Lewin oli juba ilmselgelt halvas tervises ja teda saadeti kõlbmatuteks vangideks, samas kui Hugo saadeti teise suuna koos füüsiliste tööde jaoks määratud inimestega. Ta aga keeldus oma naisest lahkumast, mille tagajärjel mõrvati nii Hugo kui ka Erna Lewin väga varsti pärast nende laagrisse saabumist.