Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Üleminek: Mõned ensüümid ei vaja täies ulatuses toimimiseks lisakomponente. Teised nõuavad mitteproteiini molekulid, mida kutsutakse kofaktoriteks, et need oleksid aktiivseks. Kofaktorid võivad olla kas anorgaanilised (nt metallioonid ja raual-kahvritüved) või orgaanilised ühendid (nt flaviin ja heme). Need kofaktorid täidavad paljusid eesmärke; näiteks võivad metallioonid aidata stabiliseerida nukleofilseid liike aktiivses kohas. Orgaanilised kofaktorid võivad olla kas koensüümid, mis eraldatakse ensüümi aktiivsest kohast reaktsiooni ajal, või proteesrühmad, mis on tihedalt seotud ensüümiga. Orgaanilised proteesrühmad võivad olla kovalentselt seotud (nt biotiin ensüümides, nagu näiteks püruvaatkarboksülaas). Kofaktorit sisaldava ensüümi näide on süsinikuanhüdraas, mis on näidatud ülaltoodud ribondiagrammis tsingi kofaktoriga, mis on seotud osana selle aktiivsest kohast. Need tihedalt seotud ioonid või molekulid asuvad tavaliselt aktiivses piirkonnas ja osalevad katalüüsis. Näiteks flavini ja hemi kofaktorid osalevad sageli redoksireaktsioonides. Ensiime, mis vajavad kofaktorit, kuid millel ei ole ühtegi seotut, nimetatakse apoensüümideks või apoproteinideks. Ensiimi koos kofaktoriga, mis on vajalik toime saavutamiseks, nimetatakse holoensüümiks (või haloensüümiks). Termi holoensüüm võib rakendada ka ensüümidele, mis sisaldavad mitut proteiini alamüksust, nagu DNA polümeeraasid; siin on holoensüüm täielik kompleks, mis sisaldab kõiki allüksusi, mis on vajalikud aktiivsuseks.  Küsimus: Milliseks võib klassifitseerida flaviini ja heemi?
orgaanilised ühendid