Mõned varasemad mudelid ei võtnud PSCsid arvesse ja ennustasid järk-järgulist globaalset vähenemist, mistõttu äkiline Antarktika osoonikuur oli paljude teadlaste jaoks üllatus. Ozonikuurumine on pigem keskel laiuskraadidel kui aukutes. Üldine osoonikuurumine on vähenenud 1980-1996 vahelisel perioodil allapoole 1980. aastate väärtusi keskel laiuskraadidel. Põhja laiuskraadidel suurenes see siis miinimumväärtusest umbes kahe protsendi võrra alates 2009. aastast kuni 2009. aastani, kui stratosfääri koguse vähenemine Arktika ja Antarktika stratosfääris suurenes. See on põhjus, miks mõned varasemad mudelid ei võtnud PSCsid arvesse ja ennustasid järk-järgulist globaalset vähenemist, mistõttu äkiline Antarktika osoonikuurumine oli paljudele teadlastele üllatus.
tugevalt poolt