Oglethorpe reisis siis Prantsusmaale, kus elasid tema õed Anne ja Fanny, ta käis sõjaväeakadeemias Pariisi lähedal Lompres, kus ta kohtus ja sõbrunes kaasõpilas James Francis Edward Keithiga. Järgmisel aastal, kavatsedes võidelda Austria-Türgi sõjas, reisis ta sõjaväejuhataja prints Eugenius Savoia alluvusse. Argyle'i hertsogi ja mitmete teiste silmapaistvate brittide soovituskirjaga saabusid Oglethorpe ja Louis François Crozat ning Infante Manuel, Ourém'i krahv, astusid 3. augustil prinsi teenistusse aide-de-campina. Oglethorpe osales Petrovaradiini lahingus.
1716. aasta augustis, kuigi ta ei osalenud aktiivselt, teenis ta samal aastal Timisoara piiramises aide-de-campina. Ta oli Belgradi piiramises 19. juunist kuni 16. augustini. Pärast oma ülemuse surma lahingus, 16. augustil, tegutses Oglethorpe kõige vanema aide-de-camp'ina ad adjutant general'ina; sellisena võttis ta omaks Türgi laagri ja teatas prindile ohvrite aruande. Pärast lahingut pakuti talle sõjaväe allkoronelist ametikohta, mida ta ei võtnud kunagi vastu.