Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbipääs: Arvuti süsteemid on keerukad ja sageli (eriti hiljutise teenusorienteeritud arhitektuuri tõusuga) ühendavad mitmed traditsioonilised süsteemid, mida potentsiaalselt pakuvad erinevad tarkvara müüjad. Selle keerukuse taseme juhtimiseks on loodud mitmeid SDLC mudeleid või metoodikaid, nagu näiteks vesiputo, spiraal, agiilne tarkvaraarendamine, kiire prototüüpimine, inkrementeelne ja sünkroniseerimine ja stabiliseerimine. SDLC-d saab kirjeldada agiilsete, iteratiivsete ja järjestikuste metoodikaid. Agile metoodika, nagu XP ja Scrum, keskenduvad kergete protsessidele, mis võimaldavad kiireid muutusi (ilma tingimata järgides SDLC lähenemisviisi) kogu arengutsükli jooksul. Iteratiivsed metoodikaid, nagu ratsionaalne ühtne protsess ja dünaamiliste süsteemide arendamise meetod, keskendutakse piiratud projekti ulatusele ja toodete laiendamisele või täiustamisele mitme iteratsiooniga. Järjestikused või suurte projekteerimisega ettevalmistatud (BDUF) mudelid, nagu näiteks waterfall, keskenduvad täielikule ja õigele planeerimisele, et juhtida suuri projekte ja riske edukate ja prognoositavate tulemuste saavutamiseks. Teised mudelid, nagu anamorfiivne areng, keskenduvad arengule, mida juhib projekti ulatus ja funktsioonide arendamise adaptiivsed iteratsioonid.  Küsimus: mille näide on vesiputoon?
Seekondlikud või suurte projekteerimistega ettevalmistatud (BDUF) mudelid