Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Venera kohta avastati 20. sajandini vähe. Selle peaaegu kujundamata ketas ei andnud mingit vihjet, milline võib olla selle pind, ja ainult spektroskoopiliste, radari- ja ultraviolettvaatluste arendamisega leiti rohkem selle saladusi. Esimesed ultraviolettpuhastused viidi läbi 1920. aastatel, kui Frank E. Ross leidis, et ultraviolettfotod paljastavad märkimisväärseid üksikasju, mis puuduvad nähtaval ja infrapuna kiirgusel. Ta arvas, et see on tingitud tihedast kollast alumisest atmosfäärist, mille kohal on kõrged cirruspilved. 1900. aastate spektroskoopilised vaatlused andsid esimesed vihjeed Venera pöörlemise kohta. Vesto Slipher püüdis mõõta Veenuse valguse Doppleri nihkumist, kuid leidis, et ta ei suuda tuvastada mingit pöörlemist. Ta oletas, et planeedil peab olema palju pikem pöörlemisperiood, kui varem arvati. Hiljem 1950. aastatel tehtud uuringud näitasid, et pöörlemine on tagasiulatuv. Venuse radarvaatlused viidi esimest korda läbi 1960. aastatel ja andsid esimesed pöörlemisperioodi mõõtmised, mis olid tänapäeva väärtusele lähedased. 1970. aastate radarvaatlused paljastasid esimest korda Venuse pinna üksikasju. Arecibo observatooriumi 300-meetrise raadioteleskoobi abil saadeti planeedile raadiolainete pulssid, mis näitasid kahte väga peegeldavat piirkonda, mida nimetati alfa- ja beeta-piirkondadeks. Vaatlused paljastasid ka heleda piirkonna, mida omistati mägedele, mida kutsuti Maxwell Montesiks. Need kolm on nüüd ainsad Veenuse elemendid, millel pole naiselikke nimesid.  Küsimus: Mida näitas vaatlus?
Valge piirkond