Pärast lõpetamist töötas ta kiiresti välja ja esitas doktoritöö hüpofüüsi ekstraktide füsioloogilise tegevuse kohta, mis avaldati 1911. aastal, teemat, mida ta jätkas kogu oma teadusliku karjääri jooksul. Alates 1908. aastast oli ta juba sama osakonna assistent-lektor ja vahetult pärast doktoritööd võttis ta ülikooli veterinaarmeditsiini kooli füsioloogia professori ametikoha. Samal ajal alustas ta erapraktikat ja arsti assistendina Buenos Airese munitsipaalhaiglas. Aastal 1913 sai ta Alveari haigla peadirektoriks ja 1915. aastal Buenos Airese riiklike rahvatervise laboratooriumide eksperimentaalse patoloogia osakonna juhiks.
Ülikooli veterinaarmeditsiinikool