Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Aastal 216 eKr aitasid Marcus Aemilius Lepidus, hilinenud konsul ja augur, oma poegadel kolm päeva gladiatora munera't Forum Romanumis, kasutades kakskümmend kaks paari gladiaatoreid. Kümme aastat hiljem andis Scipio Africanus Ibeerias mälestusmunuse oma isa ja onu eest, kes olid hukkunud Punia sõdades. Kõrge staatusega mitte-roomalased ja tõenäoliselt ka roomlased olid tema gladiaatoridena vabatahtlikud. Puni sõdade kontekst ja Rooma peaaegu katastroofiline lüüasaamine Cannae lahingus (216 eKr) seostavad need varased mängud lahkusele, sõjalise võidu tähistamisele ja sõjalise õnnetuse religioossele lepitamisele; need munera näivad olevat teeninud sõjaväelise ohu ja laienemise ajastul moraali tõstmise päevakorda. Järgmine registreeritud munus, mis toimus Publius Liciniuse matustel aastal 183 eKr, oli veelgi ekstravagantsem. See hõlmas kolme päeva matusegude mängimist, 120 gladiaatorit ja liha avalikku jagamist (visceratio andmed) <unk> praktika, mis peegeldas Livy kirjeldatud ja hiljem Silius Italicuse kahetsusväärset gladiatorite võitlust Campania bankettides. Gladiatoria munera entusiastlik omaksvõtt Rooma Ibeeria liitlaste poolt näitab, kui kergesti ja kui varakult läbis gladiator munus kultuuri Rooma enda kaugemasse kohta. Aastaks 174 eKr olid "väikesed" Rooma munera (privaatsed või avalikud), mille andis suhteliselt väikese tähtsusega toimetaja, võib-olla nii tavalised ja ebatavalised, et neid ei peetud väärt registreerimiseks:  Millal Marcus Aemilius Ledpidus austatud sai?
216 eKr