Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Et tagada osapoole Falun Gong'i vastaste juhiste järgimine, rakendasid 610 bürood vastutuse süsteemi, mis ulatus kuni ühiskonna põlvkonna tasandini. Selle süsteemi kohaselt võeti kohalikud ametnikud vastutusele kõigi nende jurisdiktsiooni all olevate Falun Gongiga seotud tagajärgede eest ning piirkondadele ja ametnikele, kes ei ole Falun Gongit piisavalt taga kiusanud, määrati karistuslik trahv. "See näitas, et selle asemel, et luua Hiina juhtimiseks kaasaegne süsteem, tugines valitsus ikka veel ediktite, käskude ja isiklike sidemete ad hoc lappekoele", kirjutas Johnson. Selle vastutuse süsteemi näide oli Pekingi sõitvate meeleavaldajate käitumine tagakiusamise algusaastatel. Pärast seda, kui 1999. aastal algas Falun Gong'i tagakiusamine, sõitsid sadu Falun Gong'i praktikujaid iga päev Tiananmeni väljakule või Pekingi petitsioonibüroodesse, et oma õigusi taotleda. Et peatada meeleavaldajate vool pealinnas, võttis keskne 610-kontor kohalike ametiasutuste vastutusele, et keegi nende piirkonnast ei läheks Pekingi. "Provintsi valitsus maksis trahve linnapeadele ja maakondade juhtidele iga Falun Gong'i praktiseerija eest, kes läks Pekingi", kirjutas Johnson. Seejärel trahvisid linnapead ja maakonnajuhid oma kohalike 610 büroode või PLAC filiaalide juhte, kes omakorda trahvisid külajuhid, kes trahvisid politseid. Politsei karistas Falun Gong'i praktikante ja nõudis regulaarselt neilt raha kulude hüvitamiseks. Johnson kirjutas, et "karistused olid ebaseaduslikud; ühtegi seadust või määrust ei ole kunagi välja antud kirjalikult, mis neid loetleks". Valitsusametnikud teatasid neist vaid suuliselt koosolekutel. Üks ametnik ütles Johnsonile: "Midagi ei tohi olla kirjalikult, sest nad ei taha, et see avalikuks saaks".  Küsimus: Kuidas ametnikud teatavad politsei poolt määratud karistusest?
suuliselt koosolekutel