Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõit: Kirenaika, Liibüa idaprovints, oli olnud Itaalia koloonia alates Itaalia-Türgi sõjast (1911-1912). Kuna Tuneesia oli läänes osa Prantsuse Põhja-Aafrikast ja ida pool Egiptusest, pidid itaallased kaitsma mõlemaid piire ja rajanud Põhja-Aafrika ülemjuhatuse Itaalia Liibüa kindralkuberneri, õhujõudude marssal Italo Balbo juhtimisel. Ülemjuhatusel oli 5. armee (generaal Italo Gariboldi) läänes ja 10. armee (generaal Mario Berti) idas, millel oli 1940. aasta keskel üheksa metropooldivisjonit, kus igaüks oli umbes 13 000 meest, kolm Milizia Volontaria per la Sicurezza Nazionale (Blackshirt) diviisi ja kaks alian ItLibyan Colonial diviisi, kus igaüks oli 8000 meest. Aastal 1936 nimetati Itaalia armee peastaabiks kindral Alberto Pariani, kes alustas diviiside ümberkorraldamist, et võidelda kiirete otsuste sõdade vastu, sest peeti, et kiirus, liikuvus ja uus tehnoloogia võivad sõjalisi operatsioone revolutsioneerida. 1937. aastal hakkasid kolme rügemendist (kolmnurgilised) diviisid muutuma kaheks rügemendiks (kahepoolseteks diviisideks) kümneaastase plaani raames, et ümber korraldada alaline armee 24 kahepoolse, 24 kolmnurgilise, kaksteist mägi-, kolme mootorsõiduki ja kolme soomustatud diviisiks. Muutuse tagajärjel suurenes sõjaväe halduskulud, kuid see ei suurendanud tõhusust; uus tehnoloogia, nagu tankid, mootorsõidukid ja traadita side, jõudis aeglaselt ja oli potentsiaalsete vaenlaste omast madalam. Ohvitseride klassi lahjendamine, et leida täiendavaid üksuste personali, süvenes sõjaväe politiseerimise ja mustkleepude militside lisamisega. Reformid edendasid ka frontaalse rünnaku taktikaid, välistades teiste sõjategevuse teooriate, jättes rõhuasetuse kiiresti liikuvale sõjale, mida toetas suurtükivägi. Moraali peeti kõrgeks ja armee oli hiljutine sõjaliste operatsioonide kogemus. Itaalia merevägi oli edukas...  Kes kahtles XXII korpuse liikumises?
Balbo