Kokkuvõte artiklist:  See on oskus, mida kasutavad nii koomikud, poliitikud kui ka kaupmehed <unk> vaevamatult sõnadega, mis suudavad veenda, meelitada ja kiusata. Nüüd usuvad teadlased, et nad on leidnud tõendeid selle kohta, mis võib olla "kõnelahja" taga. Professionaalsete koomikute ajude skaneerimine on paljastanud erinevusi nende "superkõlarite" ajude töös rääkimise ajal. Del Boylt, ülimat rataste müüjat, tuli kõnevõime, kuna tema aju töötas erinevalt. Võrreldes vähem hõbedasõnalistega meie seas, näitasid superkõlarid, kelle seas oli ka advokaat ja raadiojaam, vähem aktiivsust ajupiirkonnas, mis on seotud kõne väljendamisega ja mõistmisega. See viitab sellele, et see rühm pani vähem jõupingutusi kõne põhilistele mehaanikale, võimaldades neil pühendada rohkem ressursse sellele, mida nad järgmiseks ütlevad. Sarkasmi kirjeldatakse sageli kui viisakuse madalaimat vormi, kuid tundub, et selleks, et seda ära tunda, on vaja õiget tüüpi viisakust. Neuroteadlased on leidnud ajuosa, mis on võtmeks, et mõista, kui keegi sarkastiline on. Nad leidsid, et inimesed, kellel on kahjustatud parem sagittaalne kiht - valge aine koosseis, mis asub ajukoore ja ajukoorealiste struktuuride vahel - ei suuda märgata sarkasmi. Infarktist üle elanud inimesed kannatavad sageli aju selle piirkonna kahjustuse all ja neil on raske ära tunda, kui pere ja sõbrad sarkastilised on. Dr Joe Devlin, Londoni Ülikooli neuroteadlane, ütles Guardianile: "See, et nad näitavad seal vähem aktiivsust, peegeldab seda, et nad lihtsalt leiavad kõne vähem pingutavaks ja ma kahtlustan, et osa sellest on seotud praktikaga". Uuringud aitavad selgitada ka seda, miks mõned inimesed kõnelust paludes täiesti kuivatuvad. Dr Devlin ja tema kolleegid kasutasid magnetresonantset pildistamist 17 professionaalse koomiku, raadiojaama juhendaja ja advokaadi ajus. Neid paluti skanneris valetada, rääkides 30 sekundit juhuslikult...
Londoni Ülikooli teadlased võtsid MRI-skannid koomikidest, advokaatidest ja raadiojuhtadest, kui nad rääkisid 30 sekundit. Neil oli madalam aktiivsus peamise keele keskuse ajus kui õpilastel. See viitab sellele, et superkõlarid vajavad vähem pingutusi, kui teised inimesed.