18 000 mehega vallutas Wellington Prantsuse garnisoni San Sebastiani linna brigadigeneraal Louis Emmanuel Reyl pärast kahte piiramist, mis kestis 7. juulist 25. juulini (kui Wellington lahkus piisavate jõududega, et tegeleda marssal Soult'i vastulöögiga, jättis ta kindral Graham'ile piisavate jõudude juhtimise eest, et takistada linnast väljumist ja mis tahes abi saamist); ja 22. augustist 31. augustini 1813. Briti rünnakute käigus tekkisid suured kaotused. Anglo-portugallased vallutasid linna ja põletasid maha: vt San Sebastiani piiramine. Vahepeal taandus Prantsuse garnison Citadelli, mille pärast rasket pommitamist andis nende kuberner 8. septembril alla, ja garnison marssis järgmisel päeval välja täielike sõjaväeliste austustega. Päeval, mil San Sebastián langes, püüdis Soult seda leevendada, kuid Vera ja San Marcial lahingutes
Hispaania Galitsia armee general Manuel Freire juhtimisel. 9. septembril alistus Citadel, kogu piiramise kaotused olid umbes 4 000 liitlast ja 2 000 prantslast. Wellington otsustas seejärel visata oma vasaku üle Bidassoa jõe, et tugevdada oma positsiooni ja kindlustada Fuenterrabia sadam.