WWA moodustasid naised, keda mõjutas 1965. aasta India-Pakistani sõja trauma, et pakkuda toetust naistele, kes olid kaotanud oma abikaasad 1971. aasta India-Pakistani sõjas.
See oli algatuseks sõja leskide assotsiatsiooni loomisele 1972. aastal, mille esimees oli V. Mohini Giri. Grupp leidis, et leskide peamine mure pärast abikaasa kaotust oli "majakas, töökoht ja väärikus". Lesed võitlesid ka laste eest hoolitsemisega. Nende järeldustega pöördus grupp peaminister Indira Gandhi poole, kes lubas toetada leskide võimestamist koos "Shaheed Bhawani" ehitamisega Aruna Asaf Ali Marg'i WWA kasutamiseks. Pärast Kargili sõda pakkus WWA, kellel oli peaaegu puuduvad ressursid, Delhi haiglasse haiglatud sõdurite peredele majutuse ja transpordivõimaluste pakkumist. Lennukomandör N. K. Pant (pensioneeritud) selgitab, et "enamiku tapetud ja haavatud sõduritest on vanuses 23-25 aastat ja enamik neist on jätnud maha noored lesked ja imikud". Organisatsioonid korraldavad üritusi sellistel puhkudel nagu Vijay Diwas, 1971. aasta India-Pakistani sõja lõpp.