Ferdinand Barrot sündis Pariisis Jean-André Barrot'i pojana ja seega Odilon Barrot'i ja Adolphe Barrot'i venna Ferdinand Barrot õppis õigusteadust ja sai restaureerimise ajal "advokaadiks". Pärast revolutsiooni 1830
Ta töötas mõnda aega Seine'i departemangu tsiviilkohtus prokuröri abina, kuid lahkus pärast mõnda aega, et naasta baarisse, kus ta esitas mitmeid poliitiliselt süüdistatud kohtuasju, eriti kolonel Vaudrey, kes oli seotud prints Louis-Napoléon Bonaparte poolt õhutatud Strasbourgis toimunud ülestõusu katses, milles ta sai 18. jaanuaril 1837 vabastatud. Ta palus ka vabariikliku aktivisti Armand Barbès (1839) juhtumit.