"See näitas, et selle asemel, et luua kaasaegne süsteem Hiina valitsemiseks, toetus valitsus endiselt eriliste ediktide, korralduste ja isiklike sidemete ad hoc-koodi", kirjutas Johnson. Selle vastutustundliku süsteemi näide oli Pekingi protestijate reisimise puhul tagakiusamise algusaastatel. Pärast seda, kui 1999. aastal algas Falun Gong'i tagakiusamine, käisid sadu Falun Gong'i praktikujaid iga päev Tiananingi väljakul või kandsid petitsioone iga piirkonna ametikohale. Selle süsteemi kohaselt võeti kohalikud ametnikud vastutavaks kõigi nende jurisdiktsiooni alla kuuluvate Falun Gong'iga seotud tagajärgede eest ning piirkondadele ja ametnikele, kes ei ole suutnud Falun Gong'i õigesti taga kiusata, määrati karistuskaristused. "See näitas, et selle asemel, et luua kaasaegne süsteem Hiina valitsemiseks, toetus valitsus endiselt eriliste ediktide, korralduste ja isiklike sidemete ad hoc-koodiga", kirjutas Johnson. "Kõik kohalike Falun Gong'i praktikujate juhid, kes ei tahtnud kunagi oma protestijate
Falun Gong