Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - Hooaeg nägi kolme olulist uuendust. Esimene oli piiranguteta sponsorituse saabumine, mida FIA otsustas lubada sel aastal pärast autoga seotud firmade nagu BP, Shell ja Firestone toetuse tühistamist. Lõuna-Aafrika privaatmeeskond Team Gunston oli esimene Formula 1 meeskond, kes värvis oma autosid oma sponsoritele, kui nad võitsid 1968. aasta Lõuna-Aafrika Grand Prix's John Love'i privaatses Brabhamis, mis oli värvitud Gunstoni sigarettide värvides. Järgmises ringis 1968. aasta Hispaania Grand Prix's
, Lotus sai esimeseks töörühmiks, kes järgis seda eeskuju, Graham Hill'i Lotus 49B sisestades Imperial Tobacco Gold Leaf'i kaubamärgi punased, kuldsed ja valged värvid. Teine uuendus oli tiibade kasutuselevõtt, mida oli varem nähtud erinevatel autodel, sealhulgas Chaparral 2F sportautol. Colin Chapman tutvustas 1968. aasta Monaco Grand Prix'is Graham Hill'i Lotus 49B-l tagasihoidlikke esilauad ja spoilerit. Brabham ja Ferrari läksid 1968. aasta Belgia Grand Prix'l paremaks, täislaiusega tiivad paigaldati juhi kõrgemale. Lotus vastas täieliku laiusega tiibadega, mis olid otseselt ühendatud tagumise peatusega, mis nõudis peatuse ja käigukastide ümberkujundamist. Seejärel toodeti Matra kõrgele paigaldatud esivarrel, mis on ühendatud esivarrel. Viimane uuendus kasutati enamasti treeningute ajal, sest see nõudis sõitjalt palju vaeva. Hooaja lõpuks kasutasid enamik meeskondi keerulisi tiivad. Kolmandaks uuenduseks oli juhtide jaoks täiskülje kiivri kasutuselevõtt, kusjuures Dan Gurney sai 1968. aasta Saksa Grand Prix's esimeseks juhiks, kes kandis sellist kiivrit. Ta oli aidanud selle leiutada koos Bell'i kiivrite ettevõttega ja ta oli seda juba kasutanud Indy 500 võistlusel samal aastal. Mõne aasta jooksul sai see F1-i sõitjate seas ilmseks ja hiljem isegi kohustuslikuks valikuks.