Kirjuta sellele lõigule jätk - Pärast "Soldiers" (1848) alustas ta "A Day in June", mis ei lõppenud kunagi, ja näitas "A Smoker" (1849) ja "Bravos" ("Les Bravi", 1852). Aastal 1855 jõudis ta oma saavutuste kõrgeimale tasemele "The Gamblers" ja "The Quarrel" ("La Rixe"), mille Napoleon III esitas Inglismaa õukonnale. Tema triumf jätkus 1857. aasta salonis, kui ta näitas üheksa pilti ja joonistusi; nende seas "Regentsuse aja noormees", "Maalija", "Kipsevahetaja", "Muusik" ja "Lugemine Diderot's". Kui 1859. aasta suvel püüdis keiser Napoleon III koos Piemonte ja Sardiinia kuninga Victor Emmanuel II-ga Habsburgid oma territooriumilt Põhja-Itaaliast välja ajada, sai Meissonier valitsuse tellimuse illustreerida kampaania stseene. "Keiser Napoleon III Solferinos" võttis Meissonieril üle kolme aasta, et see valmis saada. Töö, lahingute stseen, kujutas "bonshommes" ja musketäride maalikunstniku jaoks midagi lahkumist, kuigi Meissonier oli juba värvinud vägivalla ja veresaunade stseene, nagu näiteks "Remembrance of Civil War" ja 1848. aastal
oli tõepoolest näinud aktiivset teenistust nagu kapten rahvuskaardi, kui ta võitles pool vabariikliku valitsuse ajal "juuni päevad". Talle anti 1861. aasta sügisel Institut de France'i tooli, kui Académie des Beaux-Arts'i liikmed hääletasid tema poolt. 1861. aasta saloni saatis ta "Kipsepuutuja", "Muusik", "Maalija" ja "M. Louis Fould"; 1864. aasta salonile "Keiser Solferinos" ja "1814". Seejärel näitas ta "A Gamblers' Quarrel" (1865) ja "Desaix and the Army of the Rhine" (1867).