1793. aasta mais mängisid tema väed otsustavat rolli Famars'i lahingus. Ta nimetati koalitsiooni peakorteriülemaks ja staabiülemaks.
Flandria peamine armee, järgnes kindral Karl Macile. Belgia korpuses feldmarshal Saxe-Coburg-Saalfeldi juhtimisel mängis ta otsustavat rolli Avesnes-le-Seci lahingus ja hiljem Fleuruse lahingus (1794). Seejärel juhtis Hohenlohe-Kirchberg ülemreini korpus ja oli vastutav Speyeri tagasivõtmise eest prantslaste käest 17. septembril 1794. See oli tema viimane sõjaline tegevus; ta lahkus teenistusest 1795. aasta alguses halveneva tervise tõttu ja suri 1796. aastal.