1931. aastal sai ta sotsialistliku partei liikmeks ja kandideeris 1931. aasta oktoobris osavalimistel Badajozi Agrupación Socialista kandidaadina. Ta valiti põhiseaduslikule parlamendile. Ta võitis ka novembri 1933 ja veebruari 1936 valimised. Kuigi ta oli feminist, lükkas ta tagasi Hispaania naiste hääleõiguse, väites, et nad ei ole selleks valmis. Põllureformi innukas toetaja, oli ta rünnakute ohver parempoolsete poolt oma etnilise päritolu ja feministliku tausta tõttu. Pärast 1934. aasta Asturia revolutsiooni
, ta süüdistati sõjalise mässu ja lahkus Hispaaniast. Pagulas elas ta Pariisis ning külastas Skandinaaviat ja Nõukogude Liitu, kogudes vahendeid repressioonide ohvrite jaoks. Ta naasis Hispaaniasse 1936. aastal. Pärast Hispaania kodusõja algust jäi ta Madridi, korraldades Toledo kunstiliste aarte üleviimise Hispaania panga hoiule, et neid kaitsta, ja andes raadio kõnesid, et tõsta militsia meeste moraali. Seejärel, pettunud Largo Caballero juhtimisest, lahkus ta PSOE-st ja liitus kommunistliku parteiga (PCE).