Kirjuta selle paragrahvi jätkamine - novembrist 1920 kuni veebruarini 1921 oli metropoliit Antonius Konstantinopolis, siis okupeeritud
Briti, Prantsuse ja Itaalia vägede poolt. Esmalt otsustas ta, et ajutine kirikuvalitsus tuleb kaotada ja põgenenud venelaste pastoraalne hooldus üle anda teistele kohalikele kirikutele. Kuid kui metropoliit Anthony sai teada kindral Wrangeli otsusest oma sõjaväe säilitada, otsustas ta hoida ka kiriku organisatsiooni välismaal. Ajutine Amet kohtus 19. novembril 1920 laeval "Suur vürst Aleksader Mihhailovitš", mida juhtis metropoliit Antonius. Tema ja piiskop Benjamin (Fedchenkov) määrati uurima organisatsiooni kanoonilisust. 2. detsembril 1920 said nad luba Preisi metropoliit Dorotheoselt, Konstantinopoli Ülemaailmse Patriarhaadi Locum Tenensilt, luua "rahva teenimiseks [...] ja Vene kolooniate kirikliku elu ülevaatuseks õigeusu riikides ajutine komitee (epitropia) Ülemaailmse Patriarhaadi all"; komiteed kutsuti Vahetuks Kõrgemateks Kirikujuhtimiseks Välismaal (THCAA).