Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Üleminek: Teadlikud pingutused globaalse bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks ja kaitsmiseks on hiljutine nähtus. Loodusressursside kaitsel on aga ajalugu, mis ulatub veel enne loodusressursside kaitsmise ajastut. Resursside eetika kasvas vajadusest läbi otseste suhete loodusega. Reguleerimine või kogukonna piirangud muutusid vajalikuks, et vältida isekate motiivide võtmist rohkem, kui saaks kohalikult säilitada, seepärast ohustades ülejäänud kogukonna pikaajalist varustust. Seda sotsiaalset dilemmat seoses loodusvarade haldamisega nimetatakse sageli "Tragedy of the Commons". Sellest põhimõttest võivad looduskaitsebioloogid jälgida kogukondlikke ressursse põhinevat eetikat kogu kultuurides kui lahendust kogukondlike ressursside konfliktile. Näiteks Alaskal ja Vaikse ookeani loodeosas elavatel tlingitidel ja haidadel olid klaanide vahel ressursside piirid, reeglid ja piirangud seoses sockeye-lahe püügiga. Neid reegleid juhtisid suguvõsavanemad, kes teadsid eluaegseid üksikasju igast jõest ja jõest, mida nad juhtisid. Ajaloos on arvukalt näiteid, kus kultuurid on järginud reegleid, rituaale ja organiseeritud tavasid seoses loodusvarade ühise haldamisega. Maurya keiser Ashoka andis umbes 250 eKr välja ediktid, mis piiravad loomade ja teatavate lindude tapmist, samuti avasid veterinaarklinikud.  Küsimus: Mis võib ohustada kogukonna pikaajalist varustust?
Reguleerimine või ühine turvasüsteem