Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Pärast politsei laagri intsidentide toimumist alustas Myanmari sõjavägi Põhja-Rakhine'i osariigi külades ulatuslikku repressiooni. Esialgsel operatsioonil tapeti kümneid inimesi ja paljud arreteeriti. Kui repressioon jätkus, suurenesid ohvrid. Käivitati meelevaldsed vahistamised, kohtuvälised tapmised, grupp vägistamised, tsiviilisikute vastu suunatud julmus ja rüüstamine. Meediaaruannete kohaselt olid 2016. aasta detsembriks tapetud sadu rohingjaid ja paljud olid põgenenud Myanmarist põgenikena, et leida varjupaika lähedal asuvates Bangladeshi piirkondades. Novembri lõpus avaldas Human Rights Watch satelliitpilte, mis näitasid, et julgeolekujõud olid põletanud umbes 1250 rohingja maja viies külas. Meedia ja inimõiguste rühmitused teatasid sageli Myanmar'i sõjaväe intensiivsetest inimõiguste rikkumistest. Ühel novembri intsidendi ajal kasutas Myanmari sõjavägi helikopterit, et külaelanikke tulistada ja tappa. 2016. aasta novembris ei lubanud Myanmar veel meediat ja inimõiguste rühmitusi tagakiusatud piirkondadesse siseneda. Seetõttu jäi tsiviilisikute hukkunute täpne arv teadmata. Rakhine'i osariiki nimetati "info mustaks auks". Need, kes põgenesid Myanmarist tagakiusamise eest, teatasid, et naisi vägistati, mehi tapeti, majad põletati ja väikelapsed visati põlevate majade sisse. 3. veebruaril 2017 avaldas ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo aruande, mis põhineb üle 200 rohingja põgeniku intervjuudel, milles öeldi, et kuritarvitused hõlmasid rühma vägistamist, massimõrvu ja laste tapmist. Peaaegu pooled intervjueeritud ütlesid, et nende pereliikmed on tapetud. Pooled küsitletud naistest ütlesid, et nad on vägistatud või seksuaalselt rünnatud: raport kirjeldas seksuaalset vägivalda kui "massiivset ja süstemaatilist". Armee ja politsei olid põletanud "maju, koole, turge, poode ja mošeesid"...  Küsimus: Kui palju inimesi hukkus esimeses rünnakus?
kümneid