Poola romantika kirjandus jaguneb kaheks erinevaks perioodiks, mis mõlemad on määratletud ülestõusudega: esimene umbes 1820-1830, mis lõpeb 1830. aasta novembri ülestõusuga; ja teine aastatel 1830-1864, sünnitades Poola positivismi. Esimese perioodi Poola romantikud olid tugevalt mõjutatud teistest Euroopa romantikudest. Nende kunstis oli emotsionaalsus ja kujutlusvõime, folklor, maaelu, samuti iseseisvuse ideaalide propageerimine. Aegade kuulsaimad kirjanikud olid: Adam Mickiewicz, Seweryn Goszczyński, Tomasz Zan ja Maurycy Mochnacki. Teisel perioodil (pärast jaanuari ülestõusu
), töötasid paljud Poola romantikud välismaal, sageli okupatsioonivõimu poolt Poola pinnalt pagendatud. Nende töös domineerisid vabaduse ideaalid ja võitlus riigi kaotatud suveräänsuse taastamiseks. Mystikumi elemendid hakkasid üha enam esile tulema. Samal ajal kujunes välja ka idee "poeta-wieszcz" (riigi bard). "Wieszcz" tegutses rõhutatud rahva vaimsena juhina. Kõige silmapaistvam poeet "romantika juhtivate bardide seas, kes oli nii tuntud mõlemal perioodil, oli Adam Mickiewicz. Teised kaks rahvuslikku luuletajat olid: Juliusz Słowacki ja Zygmunt Krasiński. Romantilise perioodi Poola kirjanikud ja luuletajad on: