Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  20. mai 1932. aasta hommikul lahkus 34-aastane Earhart Harbour Grace'ist Newfoundlandist koos ajakirjanik Stuart Truemani poolt talle antud Telegraph-Journal'i koopiaga, mille eesmärk oli kinnitada lennu kuupäev. Ta kavatses lennata Pariisi oma ühe mootoriga Lockheed Vega 5B-ga, et jäljendada Charles Lindbergh'i soolo lendu viis aastat varem. Tema tehniline nõustaja lennuks oli kuulus Norra-Ameerika lennuõpetaja Bernt Balchen, kes aitas tema lennukit ette valmistada. Ta mängis ka ajakirjanikele "mõõmmi" rolli, kui ta näiliselt valmistas Earhart'i Vega ette oma Arktika lendamiseks. Pärast 14 tundi ja 56 minutit kestnud lendu, mille jooksul oli tal raskusi tugevate põhjapoolsete tuulte, jäätmete ja mehaaniliste probleemidega, maandus Earhart Põhja-Iirimaa Derryst põhja pool Culmore'i karjamaale. Maandumist nägid Cecil King ja T. Sawyer. Kui üks talupidaja küsis: "Kas olete kaugele lennanud?" Earhart vastas: "Ameerikast". Esimesena naisena, kes lendas üksinda üle Atlandi ookeani, sai Earhart Kongressilt erilise lennuki risti, Prantsuse valitsuse poolt auleegioni rüütli risti ja National Geographic Society'i kuldmedali president Herbert Hooverilt. Kui tema kuulsus kasvas, arendas ta sõprussuhteid paljude kõrgemate ametikohtade inimestega, eriti Esimese Leedi Eleanor Rooseveltiga. Roosevelt jagas paljusid Earhart'i huve ja kirge, eriti naiste huve. Pärast Earhartiga lendamist sai Roosevelt õpilase loa, kuid ei jätkanud oma lennuõppe plaane. Need kaks sõpra suhtlesid kogu oma elu jooksul sageli. Teine lendur Jacqueline Cochran, kellest öeldi, et ta on Earharti rivaal, sai ka tema usaldusisikuks sel perioodil.  Milline president andis Earhartile autasuse?
Herbert Hoover