Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Pas de Calais, mis on mandri-Euroopas Suurbritanniale lähim punkt, oli V-1 ja V-2 rakettide käivitamiskohtade asukoht, mis oli siis veel arendamisel. Sakslased pidasid seda kõige tõenäolisemaks esialgseks maandumispiirkonnaks ja tegid sellest kõige tugevamaks kindlustatud piirkonnaks. See pakkus liitlastele vähe võimalusi laienemiseks, kuna ala piiravad arvukad jõed ja kanalid, samas kui Normandia laia frondi maandumine võimaldaks samaaegseid ähvardusi Cherbourgi sadama, Bretagne'i läänepoolse ranniku sadamate vastu ja maismaa rünnak Pariisi suunas ja lõpuks Saksamaale. Seepärast valiti Normandia maandumispaigaks. Normandia ranniku kõige tõsisem puudus - sadamate puudumine - tuleks ületada kunstlike sadamate arendamise abil. COSSAC-i personal kavatses alustada sissetungi 1. mail 1944. Kava esialgne eelnõu võeti vastu 1943. aasta augustis Quebeci konverentsil. Kindral Dwight D. Eisenhower nimetati SHAEFi komandöriks. Kindral Bernard Montgomery nimetati 21. armee rühma komandöriks, mis koosnes kõikidest sissetungil osalevatest maismaastikudest. 31. detsembril 1943 nägid Eisenhower ja Montgomery esmakordselt COSSAC-i plaani, mis pakkus välja kolme diviisi amfiibilist maandumist, toetades veel kahte diviisi. Mõlemad kindralid nõudsid viivitamatult algse sissetungi ulatuse laiendamist viieks diviisiks, koos kolme täiendava õhkutõusuga, et võimaldada operatsioone laiemal rindel ja kiirendada Cherbourgi sadama vallutamist. Vajadus omandada või toota laiendatud operatsiooni jaoks lisa maandumislaevu tähendas sissetungi edasi lükkamist kuni 1944. aasta juunini. Lõpuks pühendasid liitlased Normandia lahingus 39 diviisi: 22 ameeriklast, 12 britti, kolm kanadalast, üks poola ja üks prantslane, kokku üle miljoni sõduri, kõik Briti üldise juhtimise all.  Küsimus: Millal oli sõdurite värbamine planeeritud?
1943. aasta august