Pärast Austria annekteerimist Natsi-Saksamaale 1938. aastal jagas Jugoslaavia piir Kolmanda Reichiga ja see sattus üha suureneva surve alla, kuna tema naabrid liitusid teljejõududega. Aprillis 1939 sai Jugoslaavia teine piir Itaaliaga, kui see riik tungis
ja okupeeritud naaberriigis Albaanias. Teise maailmasõja puhkemisel kuulutas Jugoslaavia valitsus välja oma neutraalsuse. 1940. aasta septembrist novembrini liitusid Ungari ja Rumeenia Axis'iga ning Itaalia tungis Albaaniast Kreekasse. Sellest ajast alates oli Jugoslaavia peaaegu täielikult ümbritsenud teljevõimud ja nende satelliidid ning tema neutraalne hoiak sõja suhtes sattus tohutu surve alla. 1941. aasta veebruari lõpus ühines Bulgaaria Akse riikidega. Järgmisel päeval tungisid Saksa väed Rumeeniast Bulgaariasse ning peaaegu sulgesid Jugoslaavia ringjoone. Selleks, et kindlustada oma lõunapoolne külg enne Nõukogude Liitu ründavat rünnakut, hakkas Adolf Hitler Yugoslaviat tugevalt survestama, et nad liituksid Axis'i võimudega. Jugoslaavia valitsus allkirjastas 25. märtsil 1941. aastal tingimuslikult kolmepoolse pakti, mis moodustas telje. Kaks päeva hiljem vallutas Lääne pooldavad Serbia rahvuslaste õhujõudude ohvitserid prints Pauli veretult riigipöördega. Salaliitlased kuulutasid 17-aastase prints Peetruse täiskasvanuks ja tõid võimule rahvusliku ühtsuse valitsuse, mida juhtis kindral Dušan Simović. Pöörde ärritas Hitleri, kes andis korralduse tungida Jugoslaavia, mis algas 6. aprillil 1941.