Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Enamikus kristluse vormides peetakse enesetappu patuks, mis põhineb peamiselt keskaja mõjukate kristlike mõtlejate, nagu St. Augustine ja St. Thomas Aquinas, kirjutistel, kuid enesetappu ei peetud patuks näiteks Justinianuse Bütsantsi kristliku koodeksi järgi. Katoliiklikus õpetuses põhineb argument käsul "Sa ei tohi tappa" (mida Jeesus Matteuse evangeeliumis uues lepingus rakendas), samuti ideel, et elu on Jumala poolt antud kingitus, mida ei tohiks eirata, ja et enesetapp on vastuolus "loodusliku korra" ja seega segab Jumala maailma plaaniga. Siiski usutakse, et vaimse haiguse või kannatuste suur hirm vähendab enesetapu sooritaja vastutust. Juudius keskendub sellele, kui tähtis on väärtustada seda elu, ja sellisena on enesetapp võrdne Jumala headuse eitamisega maailmas. Sellele vaatamata on äärmuslikel asjaoludel, kui paistis, et pole muud valikut kui kas surmata või sundida reetma oma religiooni, sooritanud juudid üksikisikuid või massitapinguid (vt näiteks Masada, Esimene prantsuse juutide tagakiusamine ja Yorgi loss) ja kui sünge meeldetuletus on juudi liturgias isegi palve "kui nuga on kõri juures", neile, kes surevad "pühitsema Jumala nime" (vt Martüür). Juudi autoriteedid on nendele tegudele reageerinud erinevalt, mõningad peavad neid kangelaslikeks märtriteodeks, teised aga väidavad, et nende jaoks oli vale võtta oma elu, et saada märtriks. Islami religioossed vaated on enesetapu vastu. Koraan keelab seda, öeldes: "Ära tapa ega hävita ennast". Hadithid ütlevad ka, et üksikisiku enesetapp on ebaseaduslik ja patt. Stigma on sageli seotud enesetapuga islamiriikides. Hinduismis on enesetapp üldiselt halvasti vaadatud ja seda peetakse tänapäeva hindu ühiskonnas sama patuseks kui teise tapmine. Hindu kirjad ütlevad, et enesetappuga surnu saab osa vaimude maailmast, rändades maa peal kuni ajani...  Küsimus: Mida ütlevad hindu pühakirjad enesetapu kohta?
saab osa vaimude maailmast