Jaanuaris 1943 Casablancas toimunud konverentsil leppisid USA ja Suurbritannia kokku, et nad võidavad Akse väed Põhja-Aafrikas ja alustavad pärast Põhja-Aafrika kampaaniat sissetungi Sitsiiliasse, millele järgneb rünnak Prantsusmaale 1944. aastal. Konverentsil teatas Roosevelt ka, et ta aktsepteerib ainult Saksamaa, Jaapani ja Itaalia tingimusteta alistumist. Nõue tingimusteta alistumiseks oli mõeldud selleks, et kindlustada Nõukogude Liitu, kes ikka veel nõudis viivitamatut rünnakut Saksamaa okupeeritud Prantsusmaa vastu, et Ameerika Ühendriigid ei otsi Saksamaaga rahu läbirääkimisi. 1943. aasta veebruaris pööras Nõukogude Liit idafront ümber, võites Stalingradi lahingus otsustava võidu. Liitlased tungisid Sitsiiliasse.
1943. aasta juulis, vallutades saare järgmise kuu lõpuks. Sitsiilia kampaania ajal arreteeris Itaalia kuningas Victor Emmanuel III Mussolinit ja asendas ta Pietro Badoglioga, kes salaja sõlmis liitlastega alistumise üle läbirääkimisi. Vaatamata oma varasemale nõudmisele tingimusteta alistuda, nõustus Roosevelt relvarahu tingimustega, mis võimaldasid Badogliol võimul jääda. Saksamaa tõi Mussolini kiiresti tagasi võimule ja rajas Põhja-Itaalias marionettriigi. Liitlaste sissetung mandri-Itaaliasse algas 1943. aasta septembris, kuid Itaalia kampaania liikus aeglaselt kuni 1945. aastani. Roosevelt nõustus kampaaniaga ainult tingimusel, et britid alustavad 1944. aasta keskpaigas Prantsusmaa sissetungi, ning liitlased hakkasid selle operatsiooni jaoks jõude koguma, juhtides sõdureid Itaalia kampaaniast.