Pärast seda, kui Maroko oli saanud iseseisvuse Prantsusmaalt 1956. aastal, andis kuningas Mohammed V relvi, raha ja ravimeid Alžeeria FLN-i jõududele, kes käisid iseseisvus sõda.
Prantsuse valitsuse vastu; Maroko oli ka Alžeeria mässuliste tagabaas, kus nad asutasid väljaõppelaagreid uuematele värvatud. Selle perioodi jooksul keeldus kuningas Mohammed ka Prantsusmaaga läbirääkimistest Maroko piiride täpse ülesehituse üle Alžeeriaga, mis alates 1830. aastast ei olnud selgelt piiritletud.