Publius Ovidius Naso (Classical Latin: [ˈpu:.blɪ.ʊs ɔˈwɪ.dɪ.ʊs ˈnaː.soː]; 20. märts 43 eKr <unk> 17/18 AD), tuntud kui Ovid (Ovid) inglise keelt kõnelevas maailmas, oli Rooma luuletaja, kes elas Augusti valitsemise ajal. Ta oli vanemate Virgil ja Horace'i kaasaegne, kellega ta on sageli klassifitseeritud kui üks kolmest ladinakeelse kirjanduse kanoonilisest luuletajast. Keiserlik õpetlane Quintilianus pidas teda viimaseks ladinakeelsest armastuse elegististist. Ta nautis tohutut populaarsust, kuid ühe kirjandusliku ajaloo müsteeriumi tõttu saatis Augustus ta pagendusse kaugele provintsile Musta mere äärde, kus ta jäi kuni oma surmani. Ovid omistab pagenduse oma karmenidele "vead ja eksituse", kuid tema luulet on põhjustanud palju spekulatsioone.
Publius Ovidius Naso