Algselt kasutati kahte koode, mida nimetati andmekanali tüüpide järgi, mida neile eraldati, nimega Half Rate (6,5 kbit/s) ja Full Rate (13 kbit/s). Need kasutasid süsteemi, mis põhineb lineaarsel ennustaval kodeerimisel (LPC). Lisaks sellele, et need koodekid olid efektiivsed, hõlbustasid need ka heli olulisemate osade tuvastamist, võimaldades õhu liidese kihist prioriteerida ja paremini kaitsta signaali neid osi. GSM täiendati veelgi 1997. aastal täiustatud täiskiiruse (REF) koodega, 12,2 kbit/s koodega, mis kasutab täiskiiruse kanalit. Lõpuks EFTS-i tugeva arenguga vähendati UMR-koode muutuva koodega, mida nimetatakse AMR-ks, mis on suhteliselt tugev ja seda kasutatakse ka kõrgemate ja madalama kvaliteediga raadiakanalite puhul, kuid seda kasutatakse endiselt raadiokanalite puhul.
7 ja 13 vahel