Kokkuvõte artiklist:  (CNN) USA presidendi Barack Obama hiljutine seletus selle kohta, kuidas tema administratsioon Lähis-Idaga tegeleb, pole kaugeltki rahustav piirkonnale. Oma intervjuus Tom Friedmaniga New York Timest 4. aprillil selgitas Obama USA välispoliitika liikumisi Iraani ja Kuuba suhtes, mida Friedman kirjeldas kui "Obama doktriini". Ta ütles, et "me võtame vastu, kuid säilitame kõik oma võimed". President peab oskuste all silmas pidama vahendeid, olgu need siis diplomaatilised, majanduslikud või sõjalised, et kaitsta ja kaitsta USA huve. Doktriin on oluline, sest see annab rohkem selgust USA poliitika kohta ülejäänud Obama presidendiks olemise ajal. Selle asemel, et "uus algus", mida president kirjeldas oma palju arutatud Kairo kõnes 2009. aastal, jääb USA poliitika Lähis-Idas vahele vastuolu printsiipide ja tegelike meetmete vahel. Näiteks president kinnitas intervjuus, et "USA põhilised huvid piirkonnas ei ole nafta, ei ole territoriaalsed... Meie põhihuvid on selles, et kõik elaks rahus, et kõik oleks korrapärane, et meie liitlasi ei rünnataks, et lapsi ei lasetaks barrelpommidele, et massilisi ümberpaigutusi ei toimuks". Samal hetkel, kui president seda hinnangut esitas, leidsid USA liitlased, nagu Araabia lahe riigid, Jordaania, Liibanon ja Jeemeni seaduslik valitsus, end tõsise ohu ja rünnaku all; Süüria režiim jätkas oma kodanike halastamatut pommitamist; ja Lähis-Ida oli silmitsi suurima põgenikekriisiga oma ajaloos. USA põhiliste huvide rakendamine, mida Obama intervjuus kirjeldas, ei tööta ilmselgelt. On tõsiseid kahtlusi, kas praegune USA administratsioon on tõepoolest valmis kasutama eespool nimetatud "võimekusi". Tundub, et USA kasutab neid ainult siis, kui nende riiklik julgeolek on ohus. Ja need põhilised huvid on piiratud terrorismi ja tuumarelva levikuga, mitte laiemate aspektidega...
Obama selgitas hiljuti USA välispoliitikat Iraani ja Kuuba suhtes. USA ekslik juhtimine ja poliitika on Lähis-Ida traagika põhjused.