Manueli surm 24. septembril 1180 oli pöördepunkt Bütsantsi impeeriumi saatuses. Kui Manuel suri, järgnes talle tema noor poeg Alexios II Komnenos, kes oli keiseranna Maria eestkoste all. Tema käitumine äratas rahva pahameelt ja sellest tulenevad segadused, mis ulatusid peaaegu kodusõjani, andsid võimaluse Manueli võõrandatud nõo Andronikos I Komnenose (r. 1183 <unk> 1185), Isaak Komnenose poeg. Andronikos lahkus oma pensionile 1182. aastal ja marssis Konstantinoopolile sõjaväega, mis (mitte-bütsantsi allikate järgi) sisaldas moslemite kontingente. Tema saabumisele järgnesid varsti ladinakeelsed elanikud.
, mis oli keskendunud Veneetsia kaupmeestele, kes asusid mõnes koguses Konstantinoopoli. Usutakse, et ta korraldas Alexios II vanema õe Maria Porphyrogenita ja tema abikaasa Renier Montferrat mürgitamise, kuigi Maria ise julgustas teda sekkuma. Räägitakse, et mürgitaja on eunuk Pterygeonites. Varsti pärast seda pani ta keiseranna Maria vangistama ja seejärel tapma, Pterygeonites ja "hetaireiarches" Constantine Tripsychos. Alexios II oli sunnitud tunnustama Andronikos'i kolleegina impeeriumis, kuid seejärel hukati; mõrva sooritasid Tripsychos, Theodore Dadibrenos ja Stephen Hagiochristophorites. Andronikos, kes sai aastal 1183 ainuvõimeliseks keiseriks, abiellus Prantsusmaa Agnes'iga, kaksteistaastase lapsega, kes oli varem olnud kihlatud Alexios II-ga. Agnes oli Prantsusmaa kuninga Louis VII ja tema kolmanda naise Adèle de Champagne tütar. Novembris 1183 võttis Andronikos troonile kaasa oma noorema seadusliku poja Johann Komnenose.