Rudolfi viha keebes üle, kui ta taas kutsuti sõjaväkke jaanuaris 1943 osana täielikust mobiliseerimisprogrammist. Hiljem väljendas ta (Puma American'i turustajatele) veendumust, et ta sai ebaõiglaselt tasutud selle eest, et ta sai 1942. aastal oma venna "vaba tehase jaoks" ja väitis, et oma kohese värbamise eest "peab ta tänama oma venda ja tema [natsi] partei sõpru "... 1943. aasta aprillis asus Rudolf Tuschinis oma vennale kirja: "Ma ei kõhkle taotlema tehase sulgemist, et sind sunnitaks võtma üles töö, mis võimaldab sul mängida juhti ja kui esmaklassilise sportlase, kanda relva". Kuus kuud hiljem tehas tõepoolest suleti, kuid osana Reich'i "Totaler Krieg<unk>Kürzester Krieg
" (Total sõda - lühim sõda) kampaania, mille osaks oli kogu tööstuse muutmine sõjaliseks tootmiseks. Rudolf, kes oli hoone sulgemise ajal puhkusel, kavatses võtta mõned nahkvarud enda kasutamiseks. Üllatunud, et Adi oli seda juba teinud, andis ta oma venna Kreisleitungile (piirkonna tasandi parteijuhid) välja, kes kohtles tema abikaasat "kõige alandavamal viisil".