Ta jõudis võimule "riikliku riigipöördega", mis vallandas Isabel Martínezi de Perón. 1985. aastal, kaks aastat pärast demokraatliku esindusvalitsuse taastumist, süüdistati teda inimõiguste ulatuslikes rikkumistes.
Tema valitsemise ajal toimunud inimsusevastased kuriteod, sealhulgas inimröövid või sunniviisilised kadumised, laialdane piinamine ja aktivistide ja poliitiliste oponentide ning nende perekondade kohtuväline tapmine salajaste koonduslaagrites. Selle aja jooksul kadus hinnanguliselt 13 000 kuni 30 000 poliitilist dissidentit. Videla mõisteti ka süüdi paljude imikute varastamises, kes sündisid nende emade vangistuse ajal ebaseaduslikes kinnipidamiskeskustes, ning nende ebaseadusliku lapsendamise andmises režiimi kaaslastele. Oma kaitseks väitis Videla, et naissoost sissikonnavangid lubasid rasestuda, uskudes, et neid ei piinata ega hukata. 2010. aastal võttis Videla täieliku vastutuse oma valitsemise ajal toimunud sõjaväe tegude eest. "Ma võtan vastutuse enda peale kui kõrgeim sõjaväe autoriteet kodusõja ajal. Minu allutatud järgisid minu käske", ütles ta Argentiina kohtus. Videla varjas ka paljusid natside põgenikke, nagu seda tegi Juan Perón enne teda, nagu Alfredo Stroessner Paraguay ja Hugo Banzer Boliivias; teda tuntakse mõnikord kui "Pampa Hitleri". Ta oli koduarestis kuni 2008. aastani, mil ta saadeti sõjaväevanglasse.