Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Projekti koordineerijad (sealhulgas raamatuväljaandja ja ajakirjanik George P. Putnam) intervjueerisid Earharti ja palusid tal lennul kaasata piloot Wilmer Stultzi ja kopiloot/mehaanik Louis Gordoni, nominatiivselt reisijana, kuid lisatud kohustusega pidada lennureeglit. Meeskond lahkus Trepassey sadamast, Newfoundland, Fokker F.VIIb / 3m 17. juunil 1928. aastal, maandudes Pwll lähedal Burry Port, Lõuna-Wales, täpselt 20 tundi ja 40 minutit hiljem. Seal on sinine mälestusplaat. Kuna enamus lennust toimus instrumentide abil ja Earhartil ei olnud sellist tüüpi lendamise väljaõpet, ei pilootinud ta lennukit. Pärast maandumist ütles ta: "Stultz tegi kõik, mida ta pidi tegema. Ma olin lihtsalt pagas, nagu karp kartulitega". Ta lisas: "... võib-olla ma proovin seda ühel päeval üksi". Earhart sai 19. juunil 1928. aastal, kui ta maandus Inglismaal Southamptonis Woolstonis, meeletu vastuvõtu. Ta lendas lennukiga Avro Avian 594 Avian III, SN: R3/AV/101, mille omanikuks oli leedi Mary Heath. Hiljem ostis ta lennuki ja saatis selle tagasi Ameerika Ühendriikidesse (kus sellele anti "litsentsimata lennuki identifitseerimismärk" 7083). Kui Stultz, Gordon ja Earhart lendamispersonali tagasi Ameerika Ühendriikidesse, tervitati neid ticker-tape paraadiga mööda kangelaste kanjonit Manhattanil, millele järgnes vastuvõtt president Calvin Coolidge'iga Valges Majas.  Küsimus: Kuidas tundis Earhart end pärast lendu?
kartuli kotis