Erinevalt Rooma impeeriumi "Pax Romana" -st oli vabariik kogu oma eksisteerimise vältel peaaegu pidevas sõjas. Selle esimesed vaenlased olid nii selle ladina ja etruski naabrid kui ka gallid, kes vallutasid linna isegi 387. aastal eKr. Vaatamata sellele näitas vabariik ääretult vastupidavust ja suutis alati oma kaotused, ükskõik kui katastroofilised, ületada. Pärast Gallia püksi vallutas Rooma sajandiga kogu Itaalia poolsaare, muutes vabariigi Vahemere suurvõimaks. Vabariigi suurim vaenlane oli kahtlemata Kartaago, kelle vastu ta kolm sõda käis. Puni kindral Hannibal tungis Itaaliasse üle Alpide
Ja põhjustas Roomale kaks laastavat kaotust Trasimene järve ja Cannae juures, kuid vabariik taastudi ja võitis sõja tänu Scipio Africanusele Zama lahingus 202 eKr. Pärast Kartaago alistamist sai Roomast Vahemere piirkonna valitsev riik. Seejärel alustas ta pikka rida raskeid vallutusi, pärast seda, kui oli võinud eelkõige Filipi V ja Perseuse Makedooni, Antiohhose III Seleukide impeeriumi, Lusitani Viriathuse, Numidia Jugurtha, Ponto kuninga Mithridates VI, Gallia Vercingetorixi ja Egiptuse kuninganna Kleopatra.