Kirjuta selle lõigu edasi - 1940. aasta juunis võttis Leedu valitsus tingimusteta vastu Nõukogude ultimatumit. Leedu okupeeriti, muutus Leedu NSV-ks ja liideti Nõukogude Liiduga. Nõukogude Liit hakkas rakendama mitmesuguseid nõukogude poliitikaid, sealhulgas eraomandi natsionaliseerimist ja poliitiliste aktivistide ja teiste "rahva vaenlaste" massilist arreteerimist. Nende vahistuste sihtmärgiks oli palju silmapaistvaid poliitikuid (nt Aleksandras Stulginskis, Juozas Urbšys, Leonas Bistras, Antanas Merkys, Pranas Dovydaitis, Petras Klimas), valitsusametnikke, sõjaväeohvitsere, Leedu laskurite liidu liikmeid. Leedu armee reorganiseeriti Punase Armee 29. tulistuskorpusena. Nõukogude Liit sulges ka kõik mitte-kommunistlikud kultuuri-, usu- ja poliitilised organisatsioonid. Majanduslik olukord halvenes järk-järgult ja elustandard langes. Aasta hiljem, vaid nädal enne ülestõusu, võeti umbes 17 000 Leedu inimest, peamiselt intelligentsia, koos kogu oma perega ja saadeti Siberisse, kus paljud hukkusid ebainimlike elutingimuste tõttu (vt juuni deportatsiooni
) See oli ainus suur sündmus, mis tõi rahva toetuse ülestõusule. See tragöödia tekitas alguses ka positiivse kalduvuse Saksa sissetungi suhtes. Inimesed, kes põgenesid väljasaatmisest või arreteerimisest, organiseerisid end spontaanselt relvastatud rühmitustesse, peidus metsas ja ootasid laiemat ülestõusu.