Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Sinine vaal (Balaenoptera musculus) on mereimetaja, mis kuulub vaalade parvorderi Mysticeti hulka. Kuni 29,9 meetri (98 jalga) pikkusega ja maksimaalse registreeritud kaaluga 173 tonni (190 lühikest tonni) on see suurim teadaolevalt kunagi eksisteerinud loom. Pikk ja õhuke, sinine vaala keha võib olla erinevate sinise halli toonidega seljas ja veidi kergem allpool. Seal on vähemalt kolm erinevat alamliiki: B. m. musculus Põhja-Atlandi ookeanis ja Põhja-Vaikse ookeanis, B. m. intermedia Lõuna-Ookeanis ja B. m. brevicauda (tuntud ka kui pigmeel sinine vaal), mida leidub India ookeanis ja Vaikse ookeani lõunaosas. B. m. indica, mida leidub India ookeanis, võib olla teine alamliik. Nagu ka teisedki vaalad, on ka tema toitumine peaaegu täielikult koosneb väikestest koorikloomadest, mida tuntakse krillina. Sinine vaal oli kuni 20. sajandi alguseni levinud rohkelt peaaegu kõigis maailma ookeanides. Rohkem kui sajandi jooksul jälitati neid peaaegu väljasuremiseni, kuni rahvusvaheline kogukond neid 1966. aastal kaitses. 2002. aasta aruandes hinnati, et maailmas on vähemalt viies populatsioonis 5000-12000 sinist vaala. IUCNi hinnangul on tänapäeval maailmas 10 000-25 000 sinist vaala. Enne vaalapüüki oli suurim populatsioon Antarktikas, umbes 239 000 (vahemikus 202 000 kuni 311 000). Vaid palju väiksemad kontsentratsioonid (umbes 2000) on alles Ida-Vaikse ookeani, Antarktika ja India ookeani populatsioonides. Põhja-Atlandi ookeanis on veel kaks rühma ja vähemalt kaks lõunapoolkeral. 2014. aastaks oli Ida-Peazifiigi sinise vaala populatsioon taas tõusnud peaaegu oma enne jahipidamist elanikkonnale.  Küsimus: Millal hakkas sinikalade populatsioon ajalooliselt vähenema?
20. sajandi algus