Aldgate'il oli kaitsefunktsioon ja 13. ja 17. sajandi rekonstrueerimise vahel murti see ainult kaks korda. Esimene toimus Suure ülestõusu ajal.
1381. aasta suvel tuhanded ülestõusjad ümbritsevast piirkonnast, keda aitasid sümpaatid nii seest kui väljast, sisenesid linna Aldgate'i kaudu. Teine läbikukkumine toimus Londoni piiramise ajal 1471. aasta kevadel, kui väed, mida juhtis Fauconbergi sohipoeg, avasid värava. Chauceri õpetlase Paul Strohm'i sõnul õnnestus rünnak ainult "Aldgate'i kaitsjate disaini tõttu": pärast seda, kui mitmed Fauconbergi mehed said sisse pääseda, lasti värava "portcullis alla, et neid sees lõksu püüda, kus nad võeti ja tapetakse".