1776 kevadel nägi välisminister Vergennes võimalust alandada Prantsusmaa pikaajalist vaenlast Suurbritanniat ja saada tagasi Seitsmeaastase sõja ajal kaotatud territooriumid, toetades Ameerika revolutsiooni. Samal aastal veenis Pierre Beaumarchais Louis'i saatma mässulistele salaja varustust, laskemoona ja relvi. 1778. aasta alguses allkirjastas ta ametliku liitluslepingu ning hiljem sel aastal läks Prantsusmaa sõtta Suurbritanniaga. Vaatamata Prantsusmaa suurtele rahalistele probleemidele mõjutasid Prantsusmaa sõja poolt otsustamisel oluliselt häirivaid aruandeid pärast Saratogi lahingut, mis näitasid, et Suurbritannia valmistub tegema kolmeteistkümne kolooniale tohutuid järeleandmisi ja seejärel nendega liituma, et rünnata Prantsuse ja Hispaania valdusi Lääne-Indias. Hispaania ja Madalmaad ühinesid peagi prantslastega Briti-vastases koalitsioonis. Pärast 1778. aastat pööras Suurbritannia oma tähelepanu Lääne-Indiale, kuna suhkrusaarte kaitsmist peeti tähtsamaks kui kolmeteistkümne koloonia taastamist. Prantsusmaa ja Hispaania kavatsesid 1779. aasta Armadaga tungida Briti saartesse.
, kuid operatsioon ei läinud kunagi edasi.