1946. aasta veebruari lõpus aitas George F. Kennani "pikk telegramm" Moskvast Washingtoni väljendada USA valitsuse üha rangemat liini Nõukogude Liidu vastu, mis sai USA strateegia aluseks Nõukogude Liidu suhtes külma sõja kestel. Trumani administratsioon oli telegrammi vastuvõetav, kuna Stalin ei täitnud oma lubadusi Euroopa ja Iraani kohta. Pärast II maailmasõja Inglis-Nõukogude sissetungi Iraani okupeeriti riik Punase Armee poolt kaugel põhjas ja Briti poolt lõunas. Iraani kasutasid Nõukogude Liitu varustamiseks Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia ning liitlased leppisid kokku Iraanist lahkumisel kuue kuu jooksul pärast sõjategevuse lõpetamist. Kuid kui see tähtaeg saabus, jäid Nõukogude Liit Iraanis Aserbaidžaani Rahvavabariigi varjus ja kurdide
Mahabadi Vabariik. Varsti pärast seda, 5. märtsil, pidas endine Briti peaminister Winston Churchill Fultonis Missouri osariigis oma kuulsat "Raudse eesriide" kõnet. Ta kutsus üles ingliskeelsele liitlusele Nõukogude Liidu vastu, süüdistades neid "raudse eesriide" rajamises, mis jagas Euroopa "Stettinist Läänemerest kuni Triestini Aadria merest".