Teise maailmasõja puhkemisel määrati Clement Walesi rügemendi 4. pataljoni. Ta sai kaks korda haavatud, esimest korda Caeni lahingus.
, mille eest talle anti sõjaväekruus (MC). 23. juulil 1944 osales Clement, nüüd sõjapõhine kapten ja ajutine major, rünnakus vaenlase positsioonidele ümber Le Bon Repos'i, Caeni lähedal. Clement juhtis ühte kahest operatsiooni osalenud Welchi rütmi kompanii, kuid kui nad tungisid 900-jaardi kalda alla eesmärgi suunas, sattusid ta ja tema mehed tugeva tulekahju alla ja Clement sai haavatud jalga. Nad said suuri kaotusi, üks Clementi platoonidest oli peaaegu hävitatud, ainult neli ellujäänut. Selle rühma ohvrite hulgas oli üks kahest ohvitserist, kes oli alustanud rünnakut koos Clementiga. Tal õnnestus oma väed kokku koguda ja vaenlasega lähivõitlusesse sattuda, tappes vähemalt 30 meest. Kui ta sai käsu taganeda, jäi Clement alles, kuni tema haavatud olid taastunud, ja alles siis naasis kohtumispaika, kus ta lõpuks nõustus saama meditsiinilist abi. Tema tegutsemise eest selles kokkupõrkes anti talle 21. detsembril 1944 sõjaline risti. 1945. aastal sai ta Hollandis haavatud, samal ajal kui juhtis oma 4. pataljoni kompanii.