Nõukogude Liidust sai mitmeparteiline poolpresidendivabariik alates 1990. aasta märtsist kuni selle lagunemiseni 1991. aasta detsembris, mille tulemusel oli üheteistkümmend uut riiki (Armeenia, Aserbaidžaan, Valgevene, Gruusia, Kasahstan, Kirgiisimaa, Moldova, Tadžikistan, Türkmenia, Ukraina ja Usbekistan), kes kuulutasid aasta jooksul iseseisvuse Nõukogude Liidust, samas kui Balti riigid (Eesti, Läti ja Leedu) taastasid iseseisvuse 1991. aasta septembris pärast laulvat revolutsiooni. Ülejäänud Nõukogude Liit, mis moodustas selle piirkonna suurima osa, jätkas Venemaa Föderatsiooni loomist 1991. aasta detsembris. Albaania ja Jugoslaavia loobusid kommunismist aastatel 1990-1992. 1992. aastaks oli Jugoslaavia jagunenud viieks uueks riigiks, nimelt Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Makedoonia Vabariik, Sloveenia ja Jugoslaavia Liitvabariik, mis hiljem 2003. aastal nimetati ümber Serbia ja Montenegro ning lõpuks jagunes 2006. aastal kaheks riigiks, Serbia ja Montenegro. Seejärel jagunes Serbia veelgi, kui osaliselt tunnustatud Kosovo riik lahkus 2008. aastal. Tšehhoslovakkia lagunes kolm aastat pärast kommunistliku valitsuse lõppu
, mis jagunes rahumeelselt Tšehhi Vabariigiks ja Slovakkiaks 1. jaanuaril 1993. Nende sündmuste mõju oli tunda paljudes sotsialistlikes riikides. Marksizm-leninism hüljati sellistes riikides nagu Etioopia (1991), Lõuna-Jeemen (1990, ühendatud Põhja-Jeemeniga), Angola (1991), Benin (1990), Kongo-Brazzaville (1991), Mosambiik (1990), Somaalia (1991), Afganistan (1992), Angola (1992), Mongoolia (1992) ja Kambodža (1993).