Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülevaade: Skizofrenia esmane psühhiaatriline ravi on antipsühhootilised ravimid, mis võivad psühhoosi positiivseid sümptomeid vähendada umbes 7-14 päevaga. Antipsühhootikumid ei paranda märkimisväärselt negatiivseid sümptomeid ja kognitiivseid häireid. Antipsühhootikume kasutavatel patsientidel vähendab jätkuv kasutamine kordumise riski. Nende kasutamisel üle kahe või kolme aasta on vähe tõendeid nende mõju kohta. Psühhootikavastaste ravimite kasutamine võib põhjustada dopamiini ülitundlikkust, mis suurendab sümptomite tekkimise ohtu, kui psühhootikavastased ravimid on lõpetatud. On vaidlustatav, kas tüüpilised või atüüpilised antipsühhootikumid on paremad. Amisulpriid, olansapiin, risperidoon ja kloatsapiin võivad olla efektiivsemad, kuid nendega on seotud suuremad kõrvaltoimed. Tüüpilistel antipsühhootikumidel on samasugune katkestamise ja sümptomite taastumise määr kui atüüpilistel ravimitel, kui neid kasutatakse madalatest kuni mõõdukatest annustest. Hea ravivastus esineb 40-50%, osaline ravivastus 30-40% ja ravivastatus (sümptomite ebapiisav ravivastus pärast kuue nädala möödumist kahe või kolme erineva antipsühhootikumiga) 20% patsientidest. Clozapine on tõhus ravi neile, kes reageerivad halvasti teistele ravimitele ("ravimiresistentsed" või "refraktsioonilised" skisofreenia), kuid sellel on potentsiaalselt tõsine kõrvaltoime agranulotsütoos (valgete vereliblede arvu vähenemine) vähem kui 4% inimestest. Inimestel, kes kasutavad tüüpilisi antipsühhootikume, esineb extrapüramidaalseid kõrvaltoimeid sagedamini; mõned atüüpilised ravimid on seotud märkimisväärse kehakaalu kasvuga, diabeediga ja metaboolse sündroomi riskiga. Olansapiini puhul on see kõige ilmsem; ka risperidooni ja ketiapiiniga on seostatud kehakaalu suurenemine. Risperidoonil on sarnane ekstrapüramiidiliste sümptomite esinemissagedus haloperidooliga. On veel ebaselge, kas uuemad antipsühhootikumid vähendavad neuroleptilise pahaloomulise sündroomi või hilise düskineesia, harvaesineva, kuid tõsise neuroloogilise häire tekkimise tõenäosust.  Küsimus: Kui levinud on hilinenud düskinia?
harvad