Jovinuse lõpp tuli pärast seda, kui Ataulfi juhitud läänegoodid lahkusid Itaaliast (Priscus Attalus'i nõuande järgi), väidetavalt ühinema temaga, võttes endaga pantvangideks endise keiser Attalus'i ja Galla Placidia'd, Honorius'i poolõde. Siis ründas Ataulf ja tappis Saruse, kes oli ka tulnud Jovinust toetama. Jovinus, solvunud selle teo pärast, ei konsulteerinud Ataulfiga, kui ta tõstis oma venna Sebastianuse kaaskeiseriks. Kõrvatud, Ataulf liitus oma läänegoodid Honorius'iga ja nad alistasid Jovinuse väed. Sebastianus hukati. Jovinus põgenes oma elu eest, kuid oli piiratud ja kinni peetud Valentia (Valentia, Drômebo) ja Narbona (Narbonne), kus Ataulf ründas ja tappis Saruse, kes oli samuti tulnud toetama Jovinust.
Läänegoodid Honoriusega,