Täida järgmine lause: Mülleri lesknaise jaoks muutusid pärast 1935. aastat Berliini tingimused järk-järgult halvemaks. Kui tema pojad emigreerusid 1935. ja 1937. aastal, olid kahe mehe suhted täielikult katkenud: nad ei rääkinud enam üksteisega. Nad mõlemad olid 1929. aastal (Max) ja 1930. aastal (Ludwig) lõiganud kõik sidemed juudi kogukonnaga, mis võis nende jaoks vähem probleemseks muuta põgeneda riigist, kui nad seda tegid. Thekla jaoks ei paistnud Saksamaalt lahkumisest mingit küsimust. Lõputud juriidilised ja inimlikud keerukused, mis hõlmasid tema sidemeid tema lahkunud abikaasa ettevõtetega ja tõepoolest välismaiste aktsionäridega, oleksid muutnud emigratsiooni mõeldamatuks. Pärast
1938. aasta novembri pogrom (mitmes inglise keele allikas identifitseeritud kui "Kristallnacht") oli siiski mõeldamatu mõeldatavaks muutmiseks. Hävitavad rünnakud juutide varale Berliinis kestis kaks päeva ja jätsid umbes 400 juuti surma. Kohe järgnesid 26000 inimese vahistamine ja väljasaatmine. Saksa juutidest, kelle ettevõtted olid hävinud, nõuti kahju hüvitamist, samas kui nende kindlustuspoliisid konfiskeeriti. Surve emigreeruda kasvas samal ajal, kui emigreerimise võimalus muutus üha kulukamaks ja paljude inimeste jaoks võimatuuks, tänu järjestikustele meelevaldsetele "väljumise maksudele" ja bürokraatlikele takistustele. 1938. aastal algas Mülleri ärimperiaani sunniviisiline aarianiseerimine. 1939. aasta alguses oli Thekla Müller sunnitud lahkuma mugavast kodust Berliinis-Charlottenburgis, kus ta oli oma perega elanud alates 1916. aastast. 1939. aasta augustis kolis sisse uus omanik, valitsuse Gauleiter. Alates aprillist 1939 kuni juunini 1941 elas Thekla hotelli Esplanade toas linna kesklinnas.