1919 võttis India seadusandja, mis koosnes riigikogust ja seadusandlikust assambleest, üle Viceroy'i nõukogu seadusandlikud funktsioonid. Viceroy säilitas siiski olulise võimu seadusandluse üle. Ta võis lubada raha kulutamist ilma seadusandliku volikogu nõusolekuta "kiriklike, poliitiliste [ja] kaitse" eesmärkidel ja mis tahes eesmärkidel "hädaolukordade" ajal. Tal oli lubatud panna veto või isegi peatada arutelu mis tahes eelnõu üle. Kui ta soovitas eelnõu vastuvõtmist, kuid ainult üks koda koostööd tegi, võis ta deklareerida eelnõu vastuvõetud teise koda vastuväidetest.
kamber