Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbisõna: Einstein (1907a) tegi ettepaneku meetodi kohta, kuidas tuvastada ristdoppleri efekti, mis on otsene tagajärg aja dilatsioonist. Ja tegelikult mõõtis seda efekti 1938. aastal Herbert E. Ives ja G. R. Stilwell (Ives <unk> Stilwell eksperiment). Ja Lewis ja Tolman (1909) kirjeldasid aja dilatsiooni vastastikust, kasutades kahte valguse kella A ja B, mis liiguvad teineteisele teatud suhtelise kiirusega. Kell koosneb kahest tasasest peeglist, mis on paralleelsed üksteisega ja liikumisjoonega. Peeglite vahel on valgussignaal, ja vaatleja puhkab samas võrdlusraamis kui A, kell A periood on vahemaa peeglite vahel jagatud valguse kiirusega. Kuid kui vaatleja vaatab kella B, näeb ta, et selle kella sees jälgib signaal pikemat, nurgajoont, mistõttu kella B on aeglasem kui A. Kuid vaatleja jaoks, kes liigub koos B-ga, on olukord täiesti vastupidine: kella B on kiirem ja A on aeglasem. Lorentz (1910<unk>1912) arutas ka aja dilatsiooni vastastikust ja analüüsis kella "paradooksi", mis ilmneb ilmselt aja dilatsiooni vastastikuse vastastikuse tagajärjel. Lorentz näitas, et paradoks ei ole olemas, kui arvestada, et ühes süsteemis kasutatakse ainult ühte kella, samas kui teises süsteemis on vaja kahte kella ja samaaegsuse relatiivsust võetakse täielikult arvesse.  Küsimus: kust see valgussignaal põgeneb?
Peeglite vahel