Pärast seda, kui Maroko sai 1956. aastal Prantsusmaalt iseseisvuse, andis kuningas Mohammed V relvi, raha ja ravimeid Alžeeria FLN-i jõududele, kes käisid iseseisvus sõda Prantsuse valitsuse vastu; Maroko oli ka Alžeeria mässuliste tagabaas, kus nad rajasid väljaõppelaagreid uuematele värbitutele. Selle perioodi jooksul keeldus kuningas Mohammed ka Prantsusmaaga läbirääkimistest Maroko piiri täpse ülesehituse üle Alžeeriaga, mis alates 1830. aastast
, ei olnud selgelt piiratud.