Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Pärast Yuan Shi-kai surma kukkus Beiyangi valitsus kokku ja riik langes kodusõja, kus erinevad sõjapealikud võistlesid ülemvõimu eest. Saksa relva tootjad hakkasid otsima kaubanduslike sidemete taastamist Hiinaga, et pääseda Hiina tohutule relva- ja sõjalise abi turule. Guomindangi valitsus otsis ka Saksa abi ja Saksamaal haridust saanud Chu Chia-hua (朱家<unk>; Zhū Jiāhuá) korraldas peaaegu kõik Hiina-Saksa kontaktid aastatel 1926-1944. Lisaks tehnoloogilistele teadmistele oli Saksamaal mitmeid muid põhjuseid, mis tegid selle Hiina välispoliitika tippkandidaadiks. Esiteks, Saksamaal ei olnud pärast Esimest maailmasõda enam imperialistlikke huve Hiinas. Teiseks, erinevalt Nõukogude Liidust, mis aitas Kuomintangi reorganiseerimisel ja avas partei liikmesuse kommunistidele, ei olnud Saksamaal poliitilisi huve Hiinas, mis võiksid viia vastasseisu keskvalitsusega. Lisaks nägi Chiang Kai-shek Saksamaa ühendamist kui midagi, mida Hiina võiks õppida ja jäljendada. 1926. aastal kutsus Chu Chia-hua Max Baueri Hiina investeerimisvõimaluste uurimiseks ja järgmisel aastal saabus Bauer Guangzhousse, kus talle pakuti tööd Chiang Kai-sheki nõustajana. Varsti õnnestus tal värvata veel 46 Saksa ohvitseri, kes annaksid natsionalistlikele jõududele nõu ja koolitaksid neid, samal ajal kui ta kavandas strateegiat, mis võimaldas natsionalistidel võita 1929. aasta kampaaniad sõjapealike vastu. 1928. aastal pöördus Bauer tagasi Saksamaale, et värvata Hiina industrialiseerimisega tegelemiseks alalist nõuandmismissiooni. Bauer ei olnud siiski täielikult edukas, kuna paljud firmad kõhklesid Hiina poliitilise ebastabiilsuse tõttu ja seetõttu, et Bauer oli persona non grata oma osalemise eest 1920. aasta Kapp Putschis. Lisaks oli Saksamaal endiselt Versailles'i leping, mis ei võimaldanud otseseid sõjalisi investeeringuid. Max Bauer sai pärast Hiinasse naasmist poksi, suri ja maeti Shanghais. Bauer andis aluse hilisematele Hiina-Saksa...  Küsimus: Mis oli peamine põhjus, miks Saksamaad peeti Hiina välissuhete tippkandidaadiks?
Saksamaal ei olnud pärast I maailmasõda enam imperialistlikku huvi Hiinas