Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Osaliselt Ritschli toetuse tõttu sai Nietzsche 1869. aastal tähelepanuväärse pakkumise saada Baselli ülikooli klassikalise filoloogia professoriks. Ta oli vaid 24-aastane ja ei olnud lõpetanud doktorikraadi ega saanud õpetaja tunnistust ("habilitatsiooni"). Leipzig'i Ülikool andis talle ka Ritschli toetusega audoktorikraadi. Hoolimata sellest, et pakkumine tuli ajal, kui ta mõtles filoloogiast loobumisest teaduse nimel, võttis ta selle vastu. Nietzsche on siiani üks noorimaid klassikalise kirjanduse professoreid. Nietzsche 1870. aastal kavandatud doktoritöös "Beiträge zur Quellenkunde und Kritik des Laertius Diogenes" uuriti Diogenes Laertiuse ideede päritolu. Kuigi seda ei esitatud kunagi, avaldati see hiljem Baselis Gratulationsschrift'ina (õnnitlusväljaanne). Enne Baselisse kolimist loobus Nietzsche oma Preisimaa kodakondsusest: ülejäänud eluks jäi ta ametlikult kodakondsuseta. Siiski teenis Nietzsche Prantsuse-Preisi sõja ajal (1870-1871) Preisimaa vägedes meditsiiniametnikuna. Oma lühikese sõjaväeteenistuse jooksul koges ta palju ja oli tunnistajaks lahingu traumaatilistele tagajärgedele. Samuti sai ta difteeriat ja düsenteeriat. Walter Kaufmann arvab, et ta võis selle aja jooksul ka bordellis koos teiste infektsioonidega süüfilise saada. Aastal 1870 Baselisse tagasi pöördudes jälgis Nietzsche Saksa impeeriumi rajamist ja Otto von Bismarcki järgnevat poliitikat väljastpoolt ja teatud skeptitsismiga nende autentsuse suhtes. Tema avalekõne ülikoolis oli "Homer ja klassikaline filoloogia". Nietzsche kohtus ka teoloogiaprofessori Franz Overbeckiga, kes jäi tema eluaegseks sõbraks. Afrikan Spir, vähe tuntud vene filosoof, vastutav 1873. aasta Mõtte ja reaalsuse eest, ja Nietzsche kolleeg, kuulus ajaloolane Jacob Burckhardt, kelle loengud...  Mis oli Nietzsche tunne, millest avalikult räägiti?
isoleerimine