Kirjuta selle paragrahvi jätkumine - India kaotus Hiina-India sõjas oli suur šokk võrreldes selle ülemaailmsete püüdluste ja tunnustamisega. Suured sõjategevused ja sõjaväelised tagasilöögid andsid purustava löögi tema enesekindlusele ja uhkusele. India oli sunnitud pöörduma lääne poole, et saada sõjalist ja poliitilist toetust. Pärast konflikti Hiinaga osales India kahel sõdal Pakistaniga ning sisenes poliitilise ebastabiilsuse, majandusliku stagnatsiooni, toidupuuduse ja näljahäda tingimustes. India roll ÜRO-s vähenes, mis tuli nii India imago kui ka Nehru-järgse poliitilise juhtimise teadliku otsuse tulemusena võtta ÜRO-s madalat profiili ja rääkida ainult India elutähtsatest huvidest. See poliitika muutus rakendati 1965. aasta julgeolekunõukogu arutelude ajal Kashmiri kohta, kui India välisminister Swaran Singh tormas dramaatiliselt istungist välja, reageerides Pakistani välisministri Zulfikar Ali Bhutto mõõdumatele sõnadele. Stanley Kochanek näitab oma raamatus "India muutuv roll ÜRO-s", kuidas "kahepoolsusest sai India välispoliitika juhtiv põhimõte", vähendades ÜROd lihtsalt "arsti sellise kontakti säilitamise areeniks". Veelgi enam, Nõukogude Liidu toetus sai palju tähtsamaks kui aeglane ja otsustusvõimetu ÜRO Julgeolekunõukogu, kui India saavutas oma suurima strateegilise võidu.
1967. aasta sõjas võitles Hiina vastu, jagas Pakistan kaheks ja lõi iseseisva Bangladesh 1971. aastal.