Joseph Addison hinnas, et iga numbri lugesid tuhanded Londoni elanikud, umbes kümnendik pealinna elanikkonnast sel ajal. Samal ajal ei pea kaasaegsed ajaloolased ja kirjandusalased seda põhjendamatuks väideteks; enamik lugejaid ei olnud ise tellijad, vaid ühe tellijate kohvikute patroonid. Need lugejad tulid paljudest ühiskonna staadionidest, kuid paber teenis peamiselt Inglismaa tekkivate keskklassi kaupmeeste ja suurte ja väikeste kaupmeeste huve.
suured ja väikesed