Grouillard liitus Itaalia Osella meeskonnaga, asudes Nicola Larini asemel, kes omakorda võttis Grouillardi koha Ligier'is. Tal ei olnud 1990. aastal partnerit, kuna rahaliste raskustega Osella vähendas oma tegevust, mis tähendas, et Grouillard pidi võistlustele ette kvalifitseeruma. Tal õnnestus Phoenixis kvalifitseeruda 8. kohal Nigel Manselli ja Alessandro Nannini ees, mis üllatas paljusid inimesi Formula 1. Võistluse ajal tabas Riccardo Patrese'i Williams Grouillardi teisel nurgal ja lõpetas lõpuks pärast teist kokkupõrget Šveitsi sõitjaga Gregor Foitek. Brasiilias lõpetas ta pärast Michele Alboretoga toimunud kokkupõrget. Imola jaoks
Autot uuendati, kuid see ei aidanud meeskonda, sest Grouillard läks pensionile (mitte enne, kui ta blokeeris Manselli kvalifikatsioonis ja hävitas Ferrari kvalifikatsioonijooksu, teenides prantslase Manselli käepideme ja mitte viimast korda). Ta ka ei suutnud kvalifitseeruda Monaco. Kahel järjestikusel kohal väljaspool top 10 Kanada ja Mehhiko järgnesid halvad tulemused Prantsusmaa eelkvalifitseerimisel, mis ei kvalifitseerunud võistlusele, ning Silverstone'is ja Hockenheimis, kus ta ei suutnud kvalifitseeruda koos teise ebaõnnestumisega Ungaris. Grouillard lõpetas Spa's 16. kohaga Monzas ja Jerezis, kus rattajuhtmetega seotud probleemid piinasid prantslast kogu aasta vältel.