Kirjuta selle lõigu jätkamine - Külmal sõjal olid olulised tagajärjed Lõuna-Ameerikas, mida Ameerika Ühendriigid pidasid Lääne-Bloki täieõiguslikuks osaks, vastupidiselt Ida-Bloki, II maailmasõja ja Jalta konverentsi lõpuga sündinud jagunemisele. Pärast 1959. aasta Kuuba revolutsiooni ja Che Guevara foco teooria kohalikku rakendamist mitmes riigis käivitasid USA Lõuna-Ameerikas sõda "kommunistide vastu", mis viis Tšiilis parempoolsete toetamiseni, mis kulmineerus 1973. aasta riigipöördega Tšiilis. Mõne aasta pärast oli kogu Lõuna-Ameerikat vallutanud sarnased sõjalised diktatuurid, mida kutsuti "juntadeks". Paraguai võimul oli Alfredo Stroessner alates 1954. aastast; Brasiilia vasakpoolsest presidendist João Goulartil kukkus 1964. aastal sõjaline riigipöörde; Boliivias kukutas kindral Hugo Banzer 1971. aastal vasakpoolsest kindralist Juan José Torres'i; Uruguay, mida peetakse Lõuna-Ameerika "Šveitsiks", haaras Juan María Bordaberry 27. juuni 1973. aasta riigipöördega võimu. Kogu mandril käivitati "räpane sõda", mis kulmineerus operatsiooniga Condor, mis oli Lõuna-Kone, teiste Lõuna-Ameerika riikide julgeolekuteenistuste ja USA valitsuse vaheline kokkulepe, mis andis väljaõpet riigisiseste poliitiliste oponentide represseerimiseks ja mõrvamiseks. 1976. aastal vallutasid sõjaväelased Argentiinas võimu ja toetasid Luis García Meza Tejada 1980. aasta "kokaiinivõitlust" Boliivia, enne kui nad treenisid Contrasid Nikaragus, kus Daniel Ortega juhitud Sandinista Rahvusliku Vabastamise Front oli 1979. aastal võimu võtnud. Sarnased sõjaväelised riigipöörded toimusid ka Guatemalas
ja El Salvadoris. 1980ndatel aastatel muutus olukord aga järk-järgult nii maailmas kui ka Lõuna-Ameerikas, vaatamata külma sõja uuendamisele aastatel 1979-1985, mil Gorbatšov asendas Nõukogude Liidu juhina Konstantin Tschernenko.