Turenne alustas 1645. aasta kampaaniat eduka edasiliikumisega, kuid Mercy õnnestus teda petma, uskuma, et baarilased on laiali ja kaugele ära, ning ta jäi üllatusena Mergentheimi lahingus alistusse. Kuigi Turenne oli käskinud oma väed kiiresti ühendada, ei olnud üks tema alluvatest, kindral Rosen, olukorrast informeeritud, vaidlustas käsku, mis viis lüüasaamisele, samal ajal kui Turenne'i peamine jõud võitis. Turenne'i armee kaotas kogu oma suurtükiväe ja pagasi ning viis kuuendikku jalaväest. Turenne taandus Hesse'i, mis põhjustas, et tema väed ühinesid prantslastega, samal ajal kui Rootsi väed ja Condé all olevad tugevdused võtsid uuesti juhtimise üle. Rootslased lahkusid varsti, kuid Enghien juhtis endiselt 17 000 meest. Prantslased marssisid Baierisse, kohtades vähe vastupanu, kuni nad tabasid Mercy taganenud armee. Mercy põhjustas Prantsuse sõduritele suurtükivõitluses kaotusi ja võitis neid Allerheimi marssis, ostes aega oma positsiooni kindlustamiseks. Turenne soovitas mitte võidelda, kuid Condé lükkas selle tagasi. Turenne'i rünnakuplaan oli Condé poolt heaks kiidetud. Järgmine lahing
oli Prantsuse võit ja Mercy sai surma, kuid prantslased kannatasid kõvasti. Enghien pidi pärast seda haiguse tõttu pensionile jääma, jättes Turenne'i kolmandat korda Prantsuse sõjaväe juhtimiseks. Temaga kohtusid ülemad keiserlikud väed ja ta oli sunnitud taganema. Philippsburgis ületas Turenne Reini, kasutades paatidest tehtud silda.