H+3 avastati esmakordselt J. J. Thomsonil 1911. aastal, kui ta uuris plasmalaengu tekkivaid liike, avastas ta midagi väga veidrat. Kasutades varase massispektromeetria vormi, avastas ta suure hulga molekulaarse iooni, mille massi-laengu suhe oli 3. Ta väitis, et ainsad kaks võimalust olid C4+ või H+3. Kuna C4+ oleks väga ebatõenäoline ja signaal kasvas tugevamaks puhas vesinikugaas, määras ta õigesti liigi H+3.
J. J. Thomson