Pärast võitu 1922. aasta valimistel, Bonar Law, surmaga lõppev haigus, astus tagasi 1923. aasta mais. Kuigi konservatiividel oli valitsuses enamus, olid nad siiski jagunenud, kuna paljud neist, kes olid jäänud endise koalitsiooni kibedasse lõpuni, olid keeldunud Law'i kabinetis ametist astumisest. Nende puudumine selgitab, miks seni tundmatu Stanley Baldwin sai partei juhiks vaevalt kaks aastat pärast seda, kui ta esimest korda astus suurele ministeeriumi ametikohale. Baldwin kutsus 1923. aastal tariifide küsimuses üles valimised, kuid kaotas enamuse; Ramsay MacDonald moodustas vähemusliikmelise tööjõu valitsuse. Baldwin oli tagasi pärast 1924. aasta valimiste võitu. Tema teine valitsus tõi Austen Chamberlaini välisministri ametisse, Winston Churchilli riigikassa ja Neville Chamberlaini tervishoiuministeeriumi. Baldwin juhtis 1926. aasta üldstreiki
1927. aastal võeti vastu ametiühingute võimude piiramise seadus. Baldwin kaotas 1929. aasta üldvalimised ja tema jätkuv juhtimine oli ajakirjandusbaronide Rothermere ja Beaverbrooki terava kriitika all.