Rustamiidide riigi alguse võib leida Berberi Kharijite (Ar: Khawarij) mässu (739-772) vastu uut araablast sunni võimu, mis loodi kogu Põhja-Aafrikas pärast islami vallutus. Mesopotamiast pärinev Kharijite liikumine oli alanud protestiks neljanda kaliifi Ali vastu, kes nõustus läbirääkimistega moslemite kodusõja ajal
(656-661) hoolimata tema ülemast sõjaväest lahinguväljal; selle tulemusena lahkusid mõned tema relvajõud laagrist, mistõttu tekkis Khawarij ["need, kes lähevad välja" liikumine]. Algselt puritaani vaatevinklist, olles usukaaslase jaoks islami umma liikmeks, näitas see hinge täiuslikkust, kuid siiski tähendas patt lõhestumist, lahkumist teistest usklikest, patustajast saab apostat. Juht peab olema süütu, kuid võib olla ka mitte-araablane. Järelikult ei saavutanud kharijite liikumine kunagi püsivat edu, kuid püsivalt oma võitlustes, kuid jääb tänapäeval ainult oma Ibadi haru, väikeste vähemustega isoleeritud paikades kogu moslemimaailmas. Omanis domineerivad ibadid.