Grammens veetis sõjajärgsed aastad vanglas, kuna tema sõjaaegsed prioriteedid viisid teda nägema kui kollaborandrit. 1958. aasta ülemaailmse näituse ajal
Brüsseli üritusel, kus prantsuse keel näis mitmel moel eelistatavam kui hollandi keel, protesteeris Grammans koos Flandria rahvaste liikumisega selle ürituse prantsuse keele iseloomu vastu. Grammens oli taas arreteeritud ja süüdi mõistetud, kuna ta oli osalenud "bitumi munade" "pekeieren" viskamises Prantsuse paviljonile.