Egiptlased uskusid, et nende jumalad on olemas maailmas, mis neid ümbritseb, kuid inimeste ja jumalate vaheline kontakt piirdus enamasti konkreetsete asjaoludega. Kirjanduses võivad jumalad inimestele füüsilisel kujul ilmuda, kuid reaalses elus piirdusid egiptlased ka kaudsemate suhtlusvahenditega. Ütleti, et jumala ba lahkub perioodiliselt jumalikust maailmast, et elada selle jumala piltides. Nende piltide elustades jätsid jumalad oma varjatud seisundist ja võtsid füüsilise kuju. Egiptlaste jaoks oli koht või objekt, mis oli "püha", isoleeritud ja rituaalselt puhas ning seega sobiv jumala eluks. Templid ja reliievid, samuti konkreetsed pühad loomad, nagu Apis härg, olid sellisel viisil vahendajad. Egiptlased uskusid, et jumalad ja jumalad pakkusid täiesti erinevat koht, kus need jumalikud suhted toimuksid. Egiptlased uskusid, et need jumalad võivad surmast möödudes tulla väga salapärastele seisunditele.
nende jumalad