Kokkuvõte artiklist:  Itaallased ütlevad: "Liiga palju midagi halvab seda". Meil on nii palju freskodega kirikuid, keskaegseid lossi ja Rooma varemeid, et me lihtsalt ei tea, mida nendega teha, rääkimata korralikust hooldusest. Me oleme pimedad nende väärtuse ja ilu suhtes. Kogu riigis on laiali laiali ligi 5000 "vääriskivi", alates muuseumidest kuni arheoloogiliste alade ja mälestusmärkideni. Itaalias on maailma kõige rohkem UNESCO maailmapärandi nimekirju - 50, millest mitmed võivad hävitada hooletuse ja avalike ressursside puudumise tõttu. Ja veel 42 000 inimest on põrgulik mudade, üleujutuste ja loodusõnnetuste tõttu. Assisi basiilika, kus asub püha Franciscuse hauakambri, on UNESCO nimekirjas, ja see on vaid viimane riiklik häbi. Selle renessanssmeistrite, sealhulgas Giotto freskodega seinad võivad kokku variseda ja vajavad kiiresti uuendamist. Lootusetuses algatasid munkad ühisrahastamisprojekti, et koguda 500 000 eurot. Me räägime ühest maailma suurimatest palverännakupaikadest, rääkimata selle kunstilisest väärtusest. Mäletan, et üks Ameerika kolleeg küsis minult: "Aga mida Itaalia teeb oma tohutu kultuuripärandiga?" - Hea küsimus. Kui teistel riikidel oleks pool sellest, millega me uhkeldame, siis nad teeksid sellega palju paremat tööd. Paradoksaalselt, kui meil oleks ainult Colosseum või Venice see oleks lihtsam. Aga meil pole ja probleem on selles, et Itaalia ei tea, kuidas seda aaret kasutada. Võtame näiteks Briti Muuseumi eduka Pompeii näituse 2013. aastal: meil on tõeline paik meie tagahoovis, kuid brittid tegid sellest maailma parima, samas kui tõeline Pompeii oli - ja on endiselt - ülemaailmsete pealkirjadega, lihtsalt selle sagedase kokkuvarisemise tõttu. Või veel hullem, Itaalia ei hooli oma varadest. Reisikirjanikuna on mul õnnetu kohtlemine turismibüroodega peaaegu iga päev ja see on võitlus: paljud ei soovi anda infot ja neil pole paikude häid fotosid. Ma leian end peaaegu palvetamas neid, kui see peaks olema vastupidi...
Itaalias on kõige rohkem UNESCO maailmapärandi nimekirju. Itaalia ei oska varandusi ära kasutada ja tundub, et ei hooli neist, kirjutab Silvia Marchetti.