Täitke järgmine lause: 1942. aastal tutvustasid brittid veel ühe mereväe lahinglennuki, kohandades väga eduka maismaa-põhise lennuki Spitfire'i. Supermarine Seafire oli oma eelkäijatest kiirem ja hakkas asendama Hawker Sea Hurricane'i esilinja teenistuses. Kuid kerge tuule korral oli see ohtlik maandumiseks. Lisaks oli mootori jahutamise õhu sisselaskepunktid lennukiruumi allosas, mis muutis piloodi jaoks ohtlikumaks, nagu oli ka Hurricane'i puhul. Seafire'i ulatus oli piiratud, kuid seda võis laiendada, kasutades lasketankke. Seafires toetas liitlaste sissetungi Põhja-Aafrikasse, Sitsiiliasse, mandri-Itaaliasse ja
Lõuna-Prantsusmaa. Ajutiselt määrati nad maismaabaasidesse, toetasid nad ka Normandia sissetungi. Vaikse ookeani ookeanis kasutati Seafire'i Briti Vaikse ookeani laevastiku osana CAP-i jaoks. Kokkuvõttes olid maapealsete õhusõidukite kohandused madalamad kui USA spetsiaalselt ehitatud lennukikandjate õhusõidukid. Sõja lõpus kasutusele võetud, Suurbritannia spetsiaalselt ehitatud Fairey Firefly näitas paremat jõudlust ja oli suurema tulejõuga kui selle eelkäija Fairey Fulmer. See oli kavandatud juba 1938. aastal, kuid pikaajaline arendamine viivitas selle lahinguvõimalust kuni 1944. aasta keskpaigani, mil selle jõudlus oli varjutatud nii telje kui ka liitlaste võitlejate poolt. Firefly osales 1944. aasta juulis operatsioonides Saksa Tirpitzi vastu Norras. 1945. aasta alguses toimunud operatsioonide ajal Jaapani nafta rafineerimistehaste vastu Sumatras tulistas Firefly alla Nakajima Ki-43 (<unk>Oscar<unk>) võitleja. Lumepurskad toetasid ka laevakandjate põhinevaid tegevusi Jaapani laevastiku vastu ja Caroline'i ja Jaapani kodusaarte positsioonide vastu. Sõja aastatel toodeti vähem kui 800 autot.