Tema luuletused olid oma aja jaoks ebatavalised ja vähe neist avaldati tema eluajal. Paljud tema luuletused käsitlevad surma teemat, sageli kaabakas keerul. Üks, "Sest ma ei suutnud surmale peatada", algab: "Ta lahkelt peatus minu jaoks". Teise Dickinsoni luuletuse alguses mängitakse tema positsiooniga naisena meesdomineeritud ühiskonnas ja tunnistamata luuletajana: "Ma ei ole keegi! Kes sa oled? / Kas sa oled ka keegi?" Ameerika luuletus jõudis oma tipptasemele 20. sajandi alguses, kui ta märkis oma kirjanikke nagu Carlos Stevenson ja Wallace Harte (1923) ja Harte (1923) ja Robert E. Langston (1923) ning oma eepilisi luuletusi nagu The Bridge of New Hampshire (1922), The White Question (1923) ja Robert E. Williams (1923), Robert E. Williams (1923) ja Robert E. Williams (1923), lisaks oma eepilistele luuletustele The Bridge of New Hampshire (1922), Robert Frost (1923) ja Robert E. Williams (1923) oma eepilistele luuletustele "Ta ei suutnud
Mina.