Corazon Aquino oli abielus senaator Benigno Aquino Jr. -ga, kes oli president Marcos üks silmapaistvamaid kriitikuid. Pärast mõrva
Pärast abikaasa surma 21. augustil 1983 sai ta presidendi vastu seisva opositsiooni juhiks. 1985. aasta lõpus kutsus Marcos üles ennetähtaegseteks valimisteks ja Aquino kandideeris presidendiks, endise senaatori Salvador Laurel'iga asepresidendiks. Pärast 7. veebruaril 1986. aastal toimunud valimisi kuulutas Batasang Pambansa Marcos ja tema kaasvalimine Arturo Tolentino võitjateks, mis põhjustas süüdistusi valimisrügist ja Aquino üleskutse massiivsetele tsiviilvastuse aktsioonidele. Seejärel toimus 22. veebruarist 25. veebruarini rahvavõimu revolutsioon, vägivallatut massimeeleavalduste liikumine. Rahvavõimu revolutsioon, koos Filipiinide relvajõudude lahkumiste ja Filipiinide katoliku kiriku toetusega, tõi edukalt välja Marcos ja kindlustas Aquino ühinemise presidendi ametikohale 25. veebruaril 1986. Enne tema valimist presidendiks ei olnud Aquino ametis olnud. Corazon Aquino oli Filipiinide esimene naispresident.