1940/41. aasta talvel avaldas Ribbentrop Jugoslaaviasse tugevat survet allkirjastama kolmikpakti, vaatamata Saksa saadikule Beogradis, et selline tegevus viiks tõenäoliselt Jugoslaavi Regendi kroonprints Pauli kukutamiseni. Ribbentrop'i kavatsus oli saada transiidiõigusi läbi riigi, mis võimaldaks sakslastel Kreekasse tungida. 25. märtsil 1941 allkirjastas Jugoslaavia vastumeelselt kolmepoolse pakti; järgmisel päeval kukutas Jugoslaavia sõjavägi prints Pauli veretult riigipöördega. Kui Hitler käskis tungida Jugoslaavia, oli Ribbentrop selle vastu, sest ta arvas, et välisministeerium oleks tõenäoliselt okupeeritud Jugoslaavia juhtimisest välja jäetud. Kuna Hitler oli Ribbentropi vastu, läks minister järgmised paar päeva voodisse. Kui Ribbentrop taastus, otsis ta võimalust suurendada oma agentuuri mõjuvõimu, andes Horvaatiale iseseisvuse. Ribbentrop valis Ustaša Horvaatia valitsemiseks. Ta lasi Edmund Veesenmayeril 1941. aasta aprillis edukalt lõpetada läbirääkimised Ustaša kindral Slavko Kvaternikuga, et tema partei valitseks Horvaatiat pärast Saksa sissetungi. Ribbentrop keeldus Saksamaa saadiku eelseisvast väljaviimisest enne Belgradi pommitamist.
6. aprillil 1941. Töötajad jäeti tulekahju plahvatuse üle elama nii hästi kui võimalik.