Laila ja Majnun (araabia keeles مجنون ليلى), samuti Leili o Majnun (persia keeles ليلى و مجنون) on 1484. aastal kuulus lugu, mille kirjutas persia luuletaja Niẓāmi Ganjavi, mis põhineb 7. sajandi Nejdi beduini luuletaja Qays ibn Al-Mulawwah ja tema armukese Layla bint Mahdi (või Layla al-Aamiriya) kohta kirjutatud poolajaloolsel araabia lugule. Nizami kirjutas ka Khosrow ja Shirin, persia traagiline romanos, 12. sajandil. See on populaarne luuletus, mis ülistab nende armastuse lugu. See on kolmas tema viiest pikast narratiivsest luuletusest, Panj Ganj (persia keeles) (The Five Treasures). Byron kutsus seda Lord <unk> akhî Ibn al-Qayla ja Juliet Majnuni. Laila ja Majnun kirjutasid omavahelist armastust, mis sai populaarseks 1784. aastal, põhinevad paljudel kuulsatel kuulsatel kirjanduslikel teemadel, sealhulgas mõnel teisel, mis on kirjut
Kolkata