Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  1856. aastal kordas Schiehallion'i eksperimenti Ordnance Survey'i peadirektor Henry James, kes kasutas selle asemel Edinburgh'i kesklinnas asuvat Arthur's Seat'i mäge. James laiendas oma topograafilist uurimistööd 21 kilomeetri raadiusele, mis viis ta kuni Midlothiani piirideni. Ta sai tiheduse umbes 5300 kg·m−3. 2005. aasta eksperimendis tehti 1774. aasta töö variatsioon: selle asemel, et arvutada kohalikke erinevusi zenithis, tegi eksperiment väga täpse võrdluse pendli perioodi kohta Schiehallioni ülemises ja alumises osas. Pendli periood on funktsioon g, kohaliku gravitatsioonilise kiirenduse. Kõrgusel on oodata, et pendel liigub aeglasemalt, kuid mäe mass vähendab seda erinevust. Sellel eksperimendil on eelis, et seda on tunduvalt lihtsam läbi viia kui 1774. aasta eksperimendi, kuid soovitud täpsuse saavutamiseks on vaja mõõta pendli perioodi täpsusega üks miljonikosa. Selle eksperimendi tulemuseks oli Maa massi väärtus 8,1 ± 2,4 × 1024 kg, mis vastab keskmisele tihedusele 7500 ± 1900 kg·m-3. Geofüüsikaliste andmete kaasaegne uuesti uurimine suutis arvesse võtta tegureid, mida 1774. aasta meeskond ei suutnud. Kasutades 120 km raadiusega digitaalset kõrguse mudelit, oluliselt paranenud teadmisi Schiehallioni geoloogiast ja eriti arvutit, andis 2007. aasta aruanne keskmise Maa tiheduse 5480 ± 250 kg·m-3. Võrreldes tänapäeva arvuga 5515 kg·m−3 oli see Maskelyne'i astronoomiliste vaatluste täpsuse tõendiks.  Küsimus: kes kordas eksperimenti, et kontrollida Maa tihedust?
Henry James