Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Läbipääs: Uraani atmosfääri keskmine kiht on stratosfäär, kus temperatuur suureneb üldiselt kõrgusega 53 K (−220 °C; −364 °F) tropopausist 800 ja 850 K (527 ja 577 °C; 980 ja 1,070 °F) vahel termosfääri alumisel kohal. Stratosfääri soojenemist põhjustab metaani ja teiste süsivesinike imendumine päikese UV- ja IR-kiirguse poolt, mis moodustuvad selles atmosfääri osas metaani fotolüüsi tulemusena. Soojust juhitakse ka kuuma termosfääri kaudu. Süsivesinikud asuvad suhteliselt kitsas kihis 100-300 km kõrgusel, mis vastab 10 kuni 0,1 mbar (10,00 kuni 0,10 hPa) rõhuvahemikku ja 75-170 K (−198 ja −103 °C; −325 ja −154 °F) temperatuurile. Kõige levinumad süsivesinikud on metaan, asetüleen ja etaan, mille segusuhted on umbes 10−7 vesiniku suhtes. Süsinikmonooksiidi segusuhtlus on nendel kõrgustel sarnane. Raskemate süsivesinike ja süsinikdioksiidi segusuhted on kolm korda väiksemad. Vee arvukuse suhe on ligikaudu 7×10−9. Eetaan ja asetüleen kipuvad kondenseeruma stratosfääri ja tropopausi külmemas alumises osas (alla 10 mBar taseme), moodustades udu kihid, mis võivad osaliselt olla vastutavad Uraani leebema välimuse eest. Uraani stratosfääri süsivesinike kontsentratsioon on märgatavalt madalam kui teiste hiigelplaneetide stratosfäärides. Uraani atmosfääri kõige välisem kiht on termosfäär ja korona, mille temperatuur on ühtlane umbes 800-850 K. Sellise kõrge taseme säilitamiseks vajalikud soojusallikad ei ole teada, sest ei päikese UV ega auroraalne aktiivsus ei suuda anda vajalikku energiat nende temperatuuride säilitamiseks. Sellele võib kaasa aidata ka nõrk jahutamise tõhusus, mis tuleneb süsivesinike puudumisest stratosfääris üle 0,1 mBar rõhu taseme. Lisaks molekulaarsele vesinikule sisaldab termosfääri-korona palju vaba vesiniku aatomeid. Nende väike mass ja kõrged temperatuurid selgitavad, miks korona laieneb...  Küsimus: miks oli jahutusvõime nõrk?
süsivesinike puudumine stratosfääris