1943. aasta jaanuaris Casablanca konverentsil nõustusid liitlased nõudma telje tingimusteta alistumist, sõjaline eesmärk, mis tähendas Saksamaa füüsilist okupatsiooni maavägedega. Samal ajal kui liitlased kogusid jõudu mandri-Euroopa sissetungi jaoks, järgisid nad kaudset strateegiat, tungides Euroopasse lõunast. Pärast Axis'e vägede alistamist Põhja-Aafrikas (inglise Põhja-Aafrika sissetung
), sissetungiti Sitsiiliasse ja Lõuna-Itaaliasse, mis viis fašistliku Itaalia lüüasaamisele. Churchill eelistas eriti lõunapoolset strateegiat, mille eesmärk oli rünnata "pehmeid allapoole" Axis Euroopa läbi Itaalia, Kreeka ja Balkani strateegia sarnane Esimese maailmasõja idee "tugipunktide välja löömine". Roosevelt eelistas otsesemat lähenemist Põhja-Euroopa kaudu ja 1944. aasta juunis toimunud Normandia sissetungiga nihkus liitlaste jõupingutuste kaal otse Saksamaa vallutamisele.