Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ühe suhteliselt levinud mõiste tuumaohutuse aruteludes on ohutuskultuur. Rahvusvaheline tuumaohutuse nõuanderühm määratleb mõistet kui "kõigi tuumaelektrijaamade ohutusega seotud tegevusega tegelevate üksikisikute isiklikku pühendumist ja vastutust". Eesmärk on <unk>looda süsteeme, mis kasutavad inimvõimekusi asjakohasel viisil, kaitsevad süsteeme inimese nõrkuste eest ja kaitsevad inimesi süsteemiga seotud ohtude eest<unk>. Samal ajal on tõendeid selle kohta, et tegevuspõhimõtteid ei ole lihtne muuta. Käitajad ei järgi peaaegu kunagi täpselt juhiseid ja kirjalikke protseduure ning "reeglite rikkumine tundub olevat üsna ratsionaalne, arvestades tegelikku töökoormust ja ajakohastamist, mille all käitajad peavad oma tööd tegema". Areva Kagu-Aasia ja Okeaania juhataja Selena Ng sõnul on Fukushima tuumaõnnetus Jaapanis "suur äratuskella tuumaenergia tootmisharule, mis ei ole alati olnud ohutusküsimustes piisavalt läbipaistev". Ta ütles: "Fukushimas oli enne seda mingit laadi enesekindlus ja ma ei usu, et meil on praegu seda enesekindlust lubada". Prantsusmaa Aatomienergia Komisjoni (CEA) hinnangul ei saa ükski tehniline innovatsioon kõrvaldada tuumaelektrijaamade käitamisega seotud inimtegevusest tingitud vigade ohtu. Kõige tõsisemaks peeti kahte tüüpi vigu: põllutööde ajal tehtud vead, nagu hooldus ja katsetamine, mis võivad põhjustada õnnetuse, ning väikeste õnnetuste ajal tehtud inimlikud vead, mis viivad järk-järgult täieliku rikke. Mycle Schneideri sõnul sõltub reaktori ohutus eelkõige "ohutuskultuurist", mis hõlmab hoolduse ja koolituse kvaliteeti, käitaja ja töötajate pädevust ning regulatiivse järelevalve rangust. Nii et paremini kavandatud, uuem reaktor ei ole alati ohutum, ja...  Küsimus: Kuidas määratleb INSAG seda mõistet?
kõigi tuumaelektrijaamade ohutusega seotud tegevusega tegelevate isikute isiklik pühendumus ja vastutus