De Borre alustas oma sõjaväelist karjääri Prantsuse kuninglikus armee vabatahtlikuna. Ta teenis ratsaväeohvitserina mitmes Austria pärilussõjas. 1745. aastal sai ta raskelt haavatud. Aastal 1757 tõi ta oma kodulinnast Liège'ist, mis asub tänapäeva Belgias, üksuse, kuid seitsmeaastase sõja ajal ei osalenud ta ilmselt sõjategevuses. Kui ta 1776. aastal Ameerikasse saabus,
Ta sai brigadigeneraali. George Washington määras de Borre'i juhtima 2. Maryland'i brigaadi John Sullivani diviis. Ta juhtis oma vägesid Staten Islandil ja Brandywine'il. Viimases lahingus ei suutnud ta oma vägesid juhtida. Kohtuniku ähvardusega ta andis tagasi ja lahkus Ameerikasse 1779. aastal. Ta edutati 1780. aastal Prantsuse armee brigadigeneraali, kuid ta ei olnud enam füüsiliselt võimeline aktiivsele teenistusele.