Esimene juudi-rooma sõda, mida mõnikord kutsutakse Suureks mässu, oli esimene kolmest suurest mässu Juuda provintsi juutide poolt Rooma impeeriumi vastu. Juudamaal oli juba varasemalt rahutused, mitmete konkureerivate juudi sektide vaheline äge vägivald ja pikka ajalugu mässu. Juutide viha pöördus Rooma vastu pärast templi röövimist ja Rooma tundmatust nende religiooni suhtes. Juudid hakkasid valmistuma relvastatud ülestõusuks. Mässuliste varased edusammud, sealhulgas Jeruusalemma esimese piiramise tagasilükkamine ja Beth-Horoni lahing, tõmbasid ainult Rooma suurema tähelepanu ja keiser Nero määras mässu purustamiseks kindral Vespasianuse. Vespasianus juhtis oma vägesid metoodiliselt mässuliste piirkondade puhastamisse. Aastal 68 AD oli juudi vastupanu Galileas purustatud. Mõned linnad püsisid vastu mõned aastad, enne kui nad langesid roomlaste kätte, mis viis Masada piiramiseni
aastal 73 ja Jeruusalemma teise piiramise ajal.