Alates 1992. aastast võttis Korea Nõukogu lohutusnaiste küsimuse ÜRO-le, olles ÜRO inimõiguste komisjoni ja selle allkomisjoni liige Maailma Kirikute Nõukogu liikmena, mis akrediteeris Korea Nõukogu osalema ÜRO istungil. Korea Nõukogu toetuseks tulid ka reformikirikute ülemaailmne liit ja Aasia ja Vaikse ookeani piirkondade naiste, õiguse ja arengu foorum. Korea Nõukogu taotlus läbi viia kohapealne missioon kiideti heaks Rahvusvahelises Juristide Komisjonis ja kaks liiget saadeti Lõuna-Koreasse, Filipiinidesse, Põhja-Koreasse ja Jaapanisse. Missiooni järeldus oli, et "Jaapan rikkus rahvusvahelist õigust ja oli kohustatud maksma ohvritele hüvitist". Seejärel on ÜRO Inimõiguste Nõukogu, Naiste diskrimineerimise likvideerimise komitee, Rahvusvaheline Tööorganisatsioon ja Rahvusvaheline Juristide Komisjon andnud rohkem soovitusi. Korea Nõukogu propageerimine tõi kaasa ka 1993. aastal Viinis toimunud inimõiguste ülemaailmse konverentsi resolutsiooni ja 1993. aastal Viinis toimunud naiste ülemaailmse konverentsi.
1995. aastal Pekingis, mis aitas kaasa rahustajate küsimuse avalikustamisele rahvusvahelisel tasandil.