Sõjavägi reformieriti 24. jaanuaril 1944 kui Panzer Group West, OB West'i relvastatud reserv. Uus armee pandi Leo Geyr von Schweppenburgi juhtimise alla. Panzer Group West'i kasutusviis liitlaste sissetungi korral oli paljude vaidluste teema, OB West'i komandör Gerd von Rundstedt ja armee Group B komandör Erwin Rommel eelistasid erinevaid meetodeid. Rundstedt ja Geyr von Schweppenburg uskusid, et panzergrupi tuleks hoida reservis mõningas kauguses rindest, et vasturünnakuks liitlaste tungimise vastu. Rommel oli veendunud, et liitlaste õhujõud ja mereväe suurtükivägi ei võimaldaks sakslastel vabalt liikuda suurte koosseisudega, ning nõudis seega, et "panzerid" tuleks paigutada palju lähemal eesliinile. Adolf Hitler sundis lääne komandörid ebaõnnestunud kompromissile ja keeldus lubamast neil panzergrupi ilma tema volituseta üle anda. Kui liitlaste sissetung algas 6. juunil 1944, jäi Panzer Group West liikumatuks; 8. juuniks oli Geyr suutnud kiirustada kolm panzerdivisjonit põhja poole, et kaitsta Caen'i.
Briti ja Kanada vägede vastu. Geyr kavatses alustada diviiside vasturünnakut, mis sundiks briti ja kanadalased tagasi merele. 10. juunil sai Schweppenburg haavatud rünnakus La Caine'i Panzer Group West'i peakorterile. Geyri tankiüksused suutsid piirata Briti edasiminekut veel ühe kuu, kuid ta vabastati oma juhtimisest 2. juulil, pärast seda, kui ta toetas Rundstedti taotlust, et Hitler lubaks strateegilise taganemise Caenist. 2. juulil asendati ta Heinrich Eberbachiga. Panzergrupp võitles liitlasvägedega Normandias, kannates raskeid kaotusi ja lõpuks leidis paljud oma diviissioonid Falaise taskus lõksus. Pärast seda, kui tankrühma purunenud jäänused Falaise'ist põgenesid, hakkas see taganema Saksa piiri suunas.