Ingliskeelne nimi Norra pärineb vanainglise sõnast Norþweg, mida mainiti aastal 880, mis tähendab "põhja teed" või "tee, mis viib põhja", mis on see, kuidas anglosaksilased viitasid Atlandi-Norra rannikule sarnaselt teaduslikule konsensusele norra keele nime päritolu kohta. Suurbritannia anglosaksilased viitasid ka Norra kuningriigile aastal 880 Norðmanna maa. On mõningaid erimeelsusi selle üle, kas Norra kodanikkonnale oli algselt sama etimoloogia kui inglise keeles. Traditsioonilise domineeriva vaate kohaselt oli esimene komponent algselt norðr, inglise keele sugulane põhjaosa, nii et nimi oli Norr vegr, "põhja tee", viidates vanainglise sõnale Norra ranniku mööda sõitmine, mis kontrasteeris Norra rannikule ja lõuna-Norra rannikule, mis tähendas "põhja-Atlandi teed" või "põhja-Atlandi teed", kuigi see oli hiljem inglise keeles kasutusel, kuna noormeelsed tõlkesid nimetasid seda vananorra keeles kui "norr
Norra