Täitke järgmine lause: 1940. aasta juunis või juulis olid Gertrud Isolani ja tema tütar nende hulgas, kes põgenesid Gurs'i laagrist. Nad suutsid ühendada oma abikaasaga ja tundub, et nad elasid Vichy Prantsusmaal "allamaailmas". Maapealses elukeskuses elamine tähendas seda, et nad ei olnud registreeritud linnavalitsuses oma piirkonnas. Kahe aasta jooksul (1940-1942) vähenes järk-järgult piiratud autonoomia, mida Saksa ametivõimud lubasid marssal Pétain'i marionettvalitsusele. 1942. aasta novembris okupeerisid Saksa väed Lõuna-Prantsusmaad, osaliselt vastuseks
Ameerika vägede saabumine Prantsuse Põhja-Aafrikasse. Selleks ajaks olid Prantsuse politseinikud linnades ja eriti suurlinnades üha enam kaasatud või asendatud vormis Gestapo ohvitseridega. 1942 oli ka aasta, mil algas Saksamaa juutide ulatuslik deportatsioon Prantsusmaalt: kiireloomulised grapevine'i aruanded näitasid, et leitud ja vangistatud saadeti rongiga Saksa surmalaagritesse idas. Lõuna-Prantsusmaal peidus elavatele saksa juutidele (ja teistele saksa "poliitilistele" pagulastele) ohtu suurendas üha suurenev oht, mida ametivõimud tekitasid igale Prantsuse kodanikule, kes neid aitas. 11. novembril 1942 õnnestus Ursula Isolanile koos oma (seekord tugevalt traumeeritud) tütrega ja pärast kahte ebaõnnestunud katset piiri ületada Šveitsi piiri ületada. Allikad vaikivad Isolani asukoha ja tegevuste kohta Gurs'i laagrist põgenemise ja Šveitsi saabumise vahel, ja see vaikimine laieneb ka nende põgenemise viisidele okupeeritud Prantsusmaalt. 1969. aastal ütles Isolani intervjueerijale, et tema ellujäämine oli olnud "õnnelike kokkusattumuste, kavaluse ja eelkõige paljude heade inimeste abi" tulemus.