Kirjuta selle paragrahvi edasi - 1900. aastal kõneles Preisimaa avalike tööde minister Preisimaa esindajatekojas Riini üle silla ehitamise poolt Bingenis. Preisi Riigi Raudtee uuringud eelistasid algselt asukohta Bingerbrückis, sest vool ümber Binger Loch'i (Bingeni auk, kitsas läbisõit, mis tekkis 17. sajandil Reinis ja seejärel laienes) tegi silla Bingenis teostamatuks. Seetõttu valiti silla ehitamiseks koht Reini saarest Rüdesheim Aue, kus jõgi on umbes 900 meetrit lai. Debatid selle üle, kas ehitada raudtee-, maantee- või kombineeritud silla, jätkusid Reichstagis üle kümne aasta, kuni märtsis 1913 kiideti heaks raudtee silla ehitamiseks vajalikud rahalised vahendid. Sel juhul olid sõjalised mured otsustavad. Uus Reini sild oli strateegiline raudtee, mis ühendas parema Reini raudtee Nahe oru raudtee ja Glani oru raudtee, luues seega teise Saksa sõjalise raudtee Prantsuse piiri. Saksa keisririik andis üle 75% silla ja ligipääsuteede maksumusest, ülejäänud rahastasid osalevad Preisimaa ja Hesseni suurhertsogiriik. Ühendusjoon, mis kulges sillalt Geisenheimi suunas ja edasi Wiesbadeni, ei olnud keisri rahastamiseks kõlblik, sest sõjaline transport pidi ilmselt järgima Reini Oberlahnsteinist Lahni oru raudtee abil. Ka kaks sarnast raudtee silda ehitati üle Reini peamiselt sõjaväelistel põhjustel: kroonprints Williami sild Urmitzis ja Ludendorffi sild
Remagenis.