Alguses öeldi osalejatele, et (2,4,6) sobib reeglile. Osalejad võivad luua oma kolmikuid ja katsetaja ütles neile, kas iga kolmiku vastab reeglile või mitte. Kuigi tegelik reegel oli lihtsalt "mis tahes tõusujärjekord", oli osalejatel suured raskused selle leidmisega, teatades sageli reeglitest, mis olid palju spetsiifilisemad, näiteks "keskmine number on esimese ja viimase keskmine". Osalejad katsetasid ainult positiivseid näiteid kolmikuid, mis järgisid nende hüpoteesi ümber lükatud reeglit. Näiteks, kui nad arvasid, et reegel "Kui iga number on kaks, siis on selle eelkäija" sobib reegli juurde. Selle asemel, et anda osalejatele teavet, et selline kolmiku reegel vastab reeglile või mitte, ütles katsetaja neile, et iga kolmiku reegel vastab reeglile või mitte. Selle asemel on ta leidnud, et selline kolmiku reegel ei vasta tõele, mis on hoopis ebapiisa, kuid tema väitel on see, et see on pigem teaduslik näide, mis näitab, et selline kolmiku reegel
iga vastus küsimusele