Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ülestõus: Louis Pasteur ei suutnud leida marutaudi põhjustajat ning spekuleeris haigust tekitaja kohta, kes oli liiga väike, et seda mikroskoobi abil tuvastada. Aastal 1884 leiutas prantsuse mikrobioloog Charles Chamberland filtreeri (tuntud tänapäeval kui Chamberlandi filter või Pasteur-Chamberlandi filter), mille poorid olid väiksemad kui bakterid. Nii saab ta filtrist läbi viia bakteritega lahuse ja need täielikult eemaldada. Aastal 1892 kasutas vene bioloog Dmitri Ivanovski seda filtrit, et uurida seda, mida tänapäeval nimetatakse tubakamoosaiikviiruks. Tema eksperimendid näitasid, et nakatunud tubakapuude purustatud lehtekstraktid jäävad nakkusele ka pärast filtreerimist. Ivanovsky pakkus välja, et infektsiooni võib põhjustada bakterite toodetud toksiin, kuid ei jätkanud seda ideed. Tol ajal arvati, et kõiki nakkushaigusi saab hoida filtrite abil ja kasvatada toitainete keskkonnas - see oli osa haiguste mikroobite teooriast. 1898. aastal kordas hollandlane Martinus Beijerinck katsetusi ja veenis, et filtreeritud lahus sisaldas uut tüüpi nakkusetekitajat. Ta märkis, et see aine paljuneb ainult jagunevates rakkudes, kuid kuna tema eksperimendid ei näidanud, et see on koostatud osakestest, nimetas ta seda contagium vivum fluidum'iks (lahustuv elav keem) ja tutvustas uuesti sõna viirus. Beijerinck väitis, et viirused on oma olemuselt vedelikud, mida hiljem diskrediteeris Wendell Stanley, kes tõestas, et need on osakesed. Samal aastal viisid Friedrich Loeffler ja Paul Frosch läbi sarnase filtreerimise esimese loomse suu- ja sõrataudi viiruse (aphthovirus). 20. sajandi alguses avastas inglane bakterioloog Frederick Twort viiruste rühma, mis nakatavad baktereid, mida nüüd nimetatakse bakteriofagi (või tavaliselt fagideks), ja Prantsuse-Kanada mikrobioloog Félix d'Herelle kirjeldas viiruseid, mis agarplaadil bakteritele lisandudes tekitavad surnud bakterite ala. Ta lahjendas nende viiruste suspensiooni ja avastas, et kõrgeim lahjendus...  Küsimus: Kes tõestas Beijerincki vale?
Wendell Stanley