Bengali rahvas oli vihane, kui peaministeriks valitud Sheikh Mujibur Rahman ei saanud ametisse astuda. Kogu Ida-Pakistanis puhkes tsiviilisest sõnakuulmatusest koos iseseisvuse nõudmisega. 7. märtsil 1971 kõneles Mujib Dhakas (nagu Dhaka inglise keeles kirjutati) peaaegu 2 miljoni inimese iseseisvusmeelsel meeleavaldusel, kus ta ütles: "See kord on võitlus meie vabaduse eest. Seekord võitleme meie iseseisvuse eest". Bangladeshi lipp tõsteti esimest korda 23. märtsil, Pakistanis Vabariigi Päeval. Hiljem, 25. märtsil hilisõhtul alustas Yahya Khani juhitud Pakistani sõjaväe hunta kestva sõjalise rünnaku Ida-Pakistani vastu operatsiooni Searchlight koodinimel all. Pakistani armee arreteeris Sheikh Mujibur Rahmani ja lendas ta Karachi. Kuid enne arreteerimist kuulutas Mujib 26. märtsi keskööl välja Bangladesh'i iseseisvuse, mis põhjustas Bangladeshi Vabastussõja puhkemise mõne tunni jooksul. Pakistani armee jätkas 1971. aasta Bangladeshis toimunud genotsiidis bengali üliõpilaste, intellektuaalide, poliitikute, riigiteenistujate ja sõjaväe põgenike tapmist.
, samal ajal kui Mukti Bahini ja teised Bengali sissirühmad tekitasid kogu riigis tugeva vastupanu. Sõja ajal hukkus hinnanguliselt 0,3 kuni 3 miljonit inimest ja mitu miljonit inimest leidis varjupaika naaberriigis Indias. Ülemaailmne avalik arvamus pöördus Pakistani vastu, kui uudised jõhkrustest levisid; Bangladeshis toimunud liikumist toetasid silmapaistvad poliitilised ja kultuurilised isikud Läänes, sealhulgas Ted Kennedy, George Harrison, Bob Dylan, Joan Baez, Victoria Ocampo ja André Malraux. Kontsert Bangladeshi eest toimus New Yorgi Madison Square Gardenis, et koguda raha Bangladeshi pagulaste jaoks. Esimese suurema heategevuskontserti korraldasid Harrison ja India bengali sitarist Ravi Shankar.