Nami töötas väsimatult eraldatud Liibanoni loomisele vastu ja propageeris ajaloolisi piire Süüria ühtsuse (Suur-Süüria) säilitamiseks. Samuti püüdis ta luua oma riigile sõjaväe ja taotles Rahvasteliidu liikmeks saamist. Lisaks nõudis ta, et Prantsuse kodanikud hüvitaksid kodud, mis olid suurte Süüria ülestõusude ajal hävitatud.
1925-27, ning palus ka üldist amnestiat, et võimaldada Süüria pagulased naasta. Kuid Pariisi ametivõimud olid Nami ambitsioonide vastu ja süüdistasid teda monarhia loomises. Selle tulemusena võeti ta ametist 8. veebruaril 1928.