Kokkuvõte artiklist:  Amnesty Internationali raport kutsub ametivõime üles tegelema naiste õiguste aktivistide ründamiste arvuga Afganistanis. Aruandes "Their Lives on the Line" uuritakse aktivistide ja teiste naiste õiguste eest võitlejate tagakiusamist mitte ainult Talibani ja hõimu sõjapidajate poolt, vaid ka valitsuse ametnike poolt. Selle väljaandmine on õigel ajal. Afganistani noore naise Farkhunda julm mõrv, mille keha põletati ja südanteta visati Kabulisse jõkke, šokeeris maailma. Süüdistades moslemite püha raamatu, Koraani, lehekülgi põletamist, protesteerisid paljud 27-aastase mehe süütuse vastu. Kuid rahvusvahelisi pealkirju tõi ka asjaolu, et esimest korda ajaloos olid Afganistani naised surnute kirstu kandjad, kes tõstsid ohvrite kirstu õlgadele, peakattega kaetud, meeste pilgu all; nad marssisid mööda tänavaid, ilma igasuguste reservatsioonideta nuttes ja karjudes naiste solidaarsuse sõnumeid. Riigis, mis 2011. aastal Thomson Reuters Foundation'i küsitluse kohaselt oli naiste jaoks kõige ohtlikum koht maailmas, tundus see feministlik tegu ohtlik. Viimased andmed näitavad, et nad riskisid oma eluga, et neid kuulata. 2013. aastal avaldas ÜRO Afganistanis tegutsev abimissioon (UNAMA) statistikat, mis näitas, et riigis tapetud naiste arv oli võrreldes eelmise aastaga kasvanud 20% võrra, kuigi tsiviilisikute ohvrite arv oli vähenenud, ütles Amnesty raportis. ÜRO peasekretäri tolleaegne eriesindaja Afganistanis, Jan Kubis, ütles ÜRO Julgeolekunõukogule, et "enamik (surmatud naistest) on seotud kodumaise vägivalla, traditsiooni, riigi kultuuriga. "Naiste aktivistid on tahtlikult sihtmärgiks võetud". Ja inimõiguste rühma sõnul on võimul olevad inimesed vähe toetust andnud. "Afganistani valitsus on teinud nende kaitsmiseks väga vähe", ütles Amnestie Afganistani uurija Horia Mosadiq CNN-ile. "Vahistajad on peaaegu alati vabaduses ja naiste õiguste kaitsjate poolt esitatud ähvardusi sageli lihtsalt ignoreeritakse. "Paljud...
Amnesty Internationali raport nõuab naiste õiguste aktivistide rünnakute uurimist Afganistanis. Aruandes uuritakse aktivistide tagakiusamist mitte ainult Talibani ja hõimu sõjapealikute poolt, vaid ka valitsuse ametnike poolt. Mõned aktivistid jätkavad oma tööd hoolimata oma elu ohustamisest.