Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Passage: Esimene suur tehnoloogiline areng, Bugatti keskmootoriga autode taaskäivitamine (Ferdinand Porsche'i 1930. aastate teerajajad Auto Unions), toimus Type 251ga, mis ei olnud edukas. Austraallane Jack Brabham, maailmameister aastatel 1959, 1960 ja 1966, tõestas peagi keskmootoriga disaini üleoleku. 1961. aastaks olid kõik tavalised võistlejad vahetanud keskmootoriga autodele. Ferguson P99, neljarattaline disain, oli viimane eesmootoriga F1 auto, mis osales maailmameistrivõistlustel. See osales 1961. aasta Suurbritannia Grand Prix's, ainuke eesmootoriga auto, mis sel aastal võistles. 1962. aastal tutvustas Lotus traditsioonilise ruumilise raamistiku asemel alumiiniumist lehtedest monocoque šassiiga autot. See oli suurim tehnoloogiline läbimurre pärast keskmootoriga autode kasutuselevõttu. 1968. aastal värvis Lotus oma autodele Imperial Tobacco värvi, tuues seeläbi spordile sponsorituse. Aerodünaamiline allajõud sai aeglaselt tähtsust autodesignis alates aerofoilide ilmumisest 1960. aastate lõpus. 1970. aastate lõpus tutvustas Lotus maapõhise aerodünaamika (mida varem kasutati Jim Hall'i Chaparral 2J-l 1970. aastal), mis andis tohutu allajõudu ja suurendas suuresti pöörde kiirust. Nii suured olid aerodünaamilised jõud, mis surusid autosid rööbasteele (kuni viis korda auto kaalu), et oli vaja äärmiselt jäikad vürtsid, et säilitada konstantne sõidukiirus, jättes peatise praktiliselt tahke, olles täielikult sõltuvad rehvidest väikese koguse autot ja juhti padrunite eest tee pinnase ebaregulaarsuste eest.  Küsimus: Millal Lotus aerodünaamikat kasutusele võttis?
1970. aastate lõpus