Buenos Airese kuberner Juan Manuel de Rosas kasutas oma valitsuse ajal 1835-1852 üha kasvava hegemooniat ülejäänud riigi üle ja seistas vastu mitmele unitaristlikule ülestõusule, kuid lõpuks alistas 1852. aastal koalitsiooniarmee, mille kogus kokku Entre Ríos'i federalistlik kuberner Justo José de Urquiza, kes süüdistas Rosasid riikliku põhiseaduse föderaalse pakti sätete täitmata jätmises. Aastal 1853 võeti vastu föderaalne põhiseadus (Argentina praegune põhiseadus muudatuste kaudu) ja Urquiza valiti Argentina Konföderatsiooni presidendiks. Kuid pärast 1852. aasta Caseros' lahingut
, Buenos Airese provints oli Konföderatsioonist lahkunud. Aastal 1859, pärast Cepeda lahingut, ühines Buenos Airese osariik Konföderatsiooniga, kuigi talle anti õigus teha mõned muudatused oma põhiseaduses. Lõpuks võttis Buenos Aires pärast 1861. aasta Pavoni lahingut konföderatsiooni üle.