Antonioni oli lapsena armastanud joonistamist ja muusikat. Ta andis oma esimese kontserdi üheksa-aastaselt. Kuigi ta loobus viiulist teismeliste aastate kino avastamisega, jäi joonistamine eluaegseks kireks. "Ma pole kunagi joonistanud isegi lapsena nukke või siluette, vaid maja ja värava fassaade. Üks mu lemmikmänge seisnes linnade korraldamises. Arhitektuuri tundmatus, ehitasin ma hooneid ja väikeste näitajatega täis tänavaid. Ma leiutasin neile lugusid. Need lapsepõlve sündmused - ma olin üksteist aastat vana - olid nagu filmid. "Pärast Bologna ülikooli majandusteaduse kraadi lõpetamist hakkas ta 1935. aastal Ferrara kohalikus ajalehes Il Corriere Padano ajakirjanikuna kirjutama.
filmi ajakirjanikuna