Kirjuta selle lõigu jätkamine - juulis nimetati Seryugin 160-ndate relvastatud diviiside komandöriks, mis Voroneži frondi 6. armee osana eristas ennast Voroneži lahingus
- Jah. Seejärel võitles 160. rügement Voronezh'i ja detsembrist Lõuna-Lääne-Frontide osana, mängides aktiivset rolli operatsioonis Väike Saturn. Ta sai 18. veebruaril 1943 haavatud, kui ta lahkus kõrguse 179,6 piirkonnas luurimiseks ja evakueeriti haiglasse ravile, asendades teda diviisjoni asejuhi kolonel Aleksei Baksoviga. Serjugiin võttis 9. aprillil diviisi juhtimise tagasi ja 160. diviis muudeti 19. aprillil 89. Ta juhtis seda Donbassi strateegilises rünnakus, Dnepri lahingus, Nikopol<unk>Krivoi Rogi rünnakus, Bereznegovatoye<unk>Snigirevka rünnakus ja Odessa rünnakus. Serjugiin edutati 1. septembril 1943 kindralmajoriks. 2. juunist 5. juulini 1944 juhtis Serjugiin ajutiselt II Ukraina fronti 53. armee teises eselonis 49-ndat relvastatud korpust korpusjuhataja kindralmajor Guri Terentjevi haiglaravivivi ajal. Pärast viimati nimetatud tagasi pöördumist võttis Serjuugin uuesti üle 89-nda gardist, kes võitles 5. šokkarmee osana Teises Jassy<unk>Kishinev'i rünnakus. Tema hinnanguliselt oli "tahtlik juhtida diviiside üksusi" Kirinevi sektoris Aasia kaitse läbimurdmisel ja tanki vasturünnakute tagasilükkamisel. Seryugini kirjeldati tegutsemas "energiaga ja pädevalt" hoolimata Aksi tankidest diviisi tagaosas.