Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Ameerika Ühendriikide ja nende liitlaste jaoks oli Tenaru lahingus saavutatud võit psühholoogiliselt oluline, sest pärast sarja kaotusi Jaapani armee üksuste poolt kogu Vaikse ookeani ja Ida-Aasias, teadsid liitlased nüüd, et nad võivad võita Keisririigi armeed maismaalajas. Lahing lõi ka teise pretsedendi, mis jätkus kogu Vaikse ookeani sõjas, mis oli alistunud Jaapani sõdurite vastumeelsus alistuda ja nende jõupingutused jätkata liitlaste sõdurite tapmist, isegi kui Jaapani sõdurid surid lahinguväljal. Selle teema kohta märkis Vandegrift: "Ma pole kunagi kuulnud ega lugenud sellistest võitlustest. Need inimesed ei taha alla anda. Haavatajad ootavad, kuni mehed tulevad neid läbi vaatama... ja lasevad end ja teise kaaslase käsigranaadiga tükkideks. " Robert Leckie, Guadalcanali veteran, meenutab oma raamatus Helmet For My Pillow lahingu tagajärgi: "Meie rügemend oli tapnud umbes üheksa sada neist. Enamik neist lebas rühmadesse või hulgadesse enne püssikuid, mis käskisid liivapõletikku, nagu poleks nad surnud üksikult, vaid rühmades. Nende seas liikusid suveniiride jahimehed, kes otsisid oma teed õrnalt, nagu kartsid nad lõksu, riivides keha oma vara. "Sõda oli ka psühholoogiliselt oluline, sest keiserlikud sõdurid uskusid oma võitmatusse ja ülimasse vaimu. 25. augustiks jõudis enamik Ichiki ellujäänutest Taivu punkti ja raadio teel Rabaulile, et teatada 17. armee peakorterile, et Ichiki eraldatus oli lennuvälja lähedal peaaegu hävitatud. Uudistele uskumatult reageerinud Jaapani sõjaväe peakorteri ohvitserid jätkasid plaane saata Guadalcanalile täiendavaid sõdureid, et uuesti püüda vallutada Hendersoni välja. Järgmine suur Jaapani rünnak Lunga perimeetris toimus Edsoni mäetippu lahingus umbes kolm nädalat hiljem, sel korral kasutati palju suuremat jõudu kui Tenaru lahingus.  Küsimus: mis juhtub 25. augustiks?
Enamik Ichiki ellujäänutest jõudis Taivu punkti.