Vt allpool toodud lõik ja vasta sellele küsimusele hiljem sama keeles kui lõik:  Pärast lahkumist kolis Alison oma isa juurde, teised kaks last, Mariah ja vend Morgan, jäid oma ema juurde. Carey kasvas oma isast eemale ja hiljem lõpetas ta temaga kohtumise. Carey meenutas, et nelja-aastaselt hakkas ta õhtul raadiot oma katte alla hiilima ja lihtsalt laulma ja üritama muusikas rahu leida. Põhihariduses oli ta suurepärane muusikas, kunstis ja kirjanduses, kuid ei huvitunud teistest. Pärast mitmeid aastaid kestnud rahalisi raskusi teenis Patricia piisavalt raha, et viia oma pere New Yorgi stabiilsesse ja jõukamasse sektorisse. Carey oli hakanud luuletusi kirjutama ja neile meloodiaid lisama, alustades laulukirjutajana Harbourfieldsi keskkoolis Greenlawnis, New Yorgis, kus ta lõpetas 1987. aastal. Carey oli suurepärane muusikas ja demonstreeris vibu registreerimise kasutamist, kuigi ta hakkas seda ainult oma emaga õppides omandama ja kontrollima. Kuigi Patricia tutvustas oma tütrele klassikalist ooperit, ei survenud ta teda kunagi sellele karjäärile, sest ta ei tundunud kunagi huvitatud. Carey meenutas, et ta hoidis oma laulja-laulukirjutaja tööd saladuses ja märkis, et Patricia "ei olnud kunagi tungiv ema. Ta ei öelnud kunagi: "Anna sellele rohkem ooperlik tunne". Ma austan ooperit hullumeelselt, kuid see ei mõjutanud mind. "Kui ta oli keskkoolis, hakkas Carey kirjutama laule Gavin Christopheriga. Nad vajasid abi, kes oskaks klaviatuuril mängida: "Me helistasime kellelegi, kes ei saanud tulla, nii et sattusime juhuslikult Beni [Margulies] juurde. Ben tuli stuudiosse ja ta ei osanud väga hästi klaviatuurit mängida - ta oli rohkem trummar - aga pärast seda päeva jäime me ühenduses ja me nagu kirjutasime". Carey ja Christopher hakkasid laulud kirjutama ja komponeerima tema isa poodi keldris Carey viimasel aastal. Pärast esimest laulu koos kirjutamist, "Here We Go 'Round Again", mida Carey kirjeldas kui Motown'i vibratsiooni, jätkasid nad...  Kellele Carey tutvustati pärast seda, kui ta ei suutnud oma demokassetti turustada?
Brenda K. Starr