Jaapani kehaosade kogumine algas üsna varakult sõjas, mis põhjustas 1942. aasta septembris korralduse distsiplinaarmeetmete võtmiseks sellise suveniiri võtmise vastu. Harrison jõudis järeldusele, et kuna see oli esimene reaalne võimalus selliseid esemeid võtta (Guadalcanali lahing), "[c]larely, kehaosade kogumine piisavalt suurel skaalal, mis puudutas sõjaväeasutusi, oli alanud niipea, kui esimesed elavad või surnud Jaapani kehad olid kokku puutunud". Kui Jaapani jäänused pärast sõda Mariana saartelt repatrieeriti, puudus umbes 60 protsenti nende kehaosadest. 13. juuni 1944. aasta memorandumis teatas USA armee major-generaal Judge Advocate (Gramon) ja USA mereväe komandör Cramon, et lisaks sellele, et jaapani sõjaväelased olid süüdi ja süüdi, et nad võiksid võtta karistusi ja karistada kõiki ja hukatavaid inimesi, mis põhjustasid surma ja vigastusi, lisaks sellele, et "Ameerika mereväe komandör Cramon soovitas, et jaapanlased võiksid võtta karist
Jaapani