Kokkuvõte artiklist:  Teadlased on kasutanud kaugest universumist pärit kosmilisi kiirteid, et uurida enneolematult üksikasjalikult välku ja äikest pilve. Kosmilised kiirgused pommitavad pidevalt Maa atmosfääri ja on olnud mõningaid ettepanekuid, et nad võivad isegi välku käivitada. Kuid see konkreetne eksperiment jälgis, kuidas kosmilised kiirgused olid läbilamisel välkide poolt mõjutatud - andes teavet antud tormi elektrivälja kohta. Madalmaade teadlased kasutasid Lofari raadioteleskoopi. Nad leidsid, et see suudab mõõta kosmiliste kiirguste põhjustatud välgude muutusi (ilustatud). Tormis võib olla sadu miljoneid volteid mitme kilomeetri ulatuses. See meetod võib anda uue võimaluse mõista äikepilve. Eksperiment viidi läbi Madalmaades asuva Lofar (Low-Frequency Array) raadioteleskoobi abil. Uurijad avastasid peaaegu juhuslikult, et kosmilised kiirgused on sobivad sondid, et mõõta äikesetormudes olevaid elektrialasid. Kõrgel atmosfääris löövad kiired atmosfääri molekuleid ja tekitavad elementaarosakeste "tuhvi", mis on teadaolevalt kõige väiksemad. Astrofüüsikas on juba pikka aega müsteerium, mis puudutab kosmose äärmiselt kõrge energiaga osakeste allikat, mis tabasid Maad. Kosmilised kiirgused on miljardi korda energilisemad kui Cern'i suure hadronite kokkupõrkegaaside osakesed. Nad löövad atmosfääri ja põhjustavad tohutuid teiste osakeste, enamasti muonide, elektronide ja fotonide vihma, laial alal. Ehkki need avastati aastakümneid tagasi, on kosmilised kiirgused sellises kõrges energias väga haruldased, mistõttu on raske täpselt kindlaks teha, kust universumis need pärinevad. Arvatakse, et mõned tulevad supernoovast, kuid on tõenäoline, et universumis on ka teisi kosmiliste kiirguste allikaid. Neid duuse saab mõõta raadioväljalaskest, mis tekib nende koostoimel Maa magnetväljaga. Mõõtmisega selle tormi ajal leidsid teadlased, et nad saavad teada infot elektrivälja kohta tormipilves, kui see mõjutab raadioväljalaskmist. Leiti, et see on...
Hollandi teadlased kasutasid Lofari raadioteleskoopi. Nad leidsid, et see suudab mõõta muutusi kosmiliste kiirguste põhjustatud välkmes. Tormis võib olla sadu miljoneid volteid mitme kilomeetri ulatuses. See meetod võib anda uue võimaluse mõista äikepilve.