Hamdanide põgenike julgustusel alustas Fatimide kaliif al-Aziz esimese rünnaku 992. aastal Damaskuse kuberneri, Türgi kindrali Manjutakini juhtimisel. Fatimiidide kindral tungis emiraadi, alistas juunis 992 Antioki "doux" Michael Bourtzes'i juhitud Bütsantsi vägesid ja piiras Aleppo. Siiski ei suutnud ta piiramist jõuliselt jätkata ja linn suutis kergesti vastu panna, kuni 993. aasta kevadel pärast kolmeteistkümneaastast kampaaniat oli Manjutakin varude puudumise tõttu sunnitud tagasi Damaskusesse. 994. aasta kevadel alustas Manjutakin uue sissetungi, võitis taas Bourtzes'i Oronte lahingus, vallutas Homsi, Apamea ja Shayzari ning piiras Aleppo 11 kuud. Sellel korral oli blokaad palju tõhusam ja põhjustas peagi tõsise toidupuuduse. Sa'id al-Dawla soovitas Manjutakinile alistuda, kuid Lu'lu' kindla seisukoha tõttu suutsid linna kaitsjad vastu pidada kuni Bütsantsi keisri Basil II äkilisele saabumiseni Süüriasse aprillis 995. Basil, kes oli Bulgaarias kampaaniat läbi viinud
, oli vastanud Hamdanide abipalvetele ja ületanud Väike-Aasiat vaid kuueteistkümne päevaga 13 000-liikmelise armee eesotsas; tema äkiline saabumine põhjustas Fatimide armee paanika: Manjutakin põletas oma laagri ja taganes lahinguteta Damaskusesse.