RECENZE: Čtenář má chuť poděkovat. Fílovy Jeseníky zaslouží sto procent
Během roku nachodil po nejvyšších moravských horách tisíc kilometrů, hovořil s třemi stovkami lidí, vytvořil na pět tisíc fotografií. A výsledek? Vznikla nádherná kniha Jeseníky – Čas, ten pohyblivý obraz věčnosti
Ivan fíla Jeseníky Kniha Stanislav balík Jeseník
Filmař, spisovatel a fotograf Ivan Fíla Jeseníky miluje. Je to znát z každého slova, z každého snímku. A svou lásku dokáže výtečně zprostředkovat čtenáři – i divákovi, vezmeme-li v úvahu fotografie. Všechny zážitky, které Fíla nasbíral, se samozřejmě do knihy nevešly, je v ní čtyřicet příběhů a desítky podmanivých černobílých snímků, na nichž si pohrává s okouzlující krajinou a hodně často s mraky i beránky na obloze. Souhrn lze jednoduše charakterizovat pravdivostí místního rčení, které v úvodu knihy cituje Stanislav Balík: „Koho Bůh miluje, tomu dovolí žít v Jeseníkách.“ Fílovy kratičké povídkové příběhy nejsou obvykle moc veselé. U dávného poutního místa si vzpomene na slavnou gymnastku Věru Čáslavskou a tragický osud jejího muže a syna. Stručně připomene kříž s Ježíšem, který v roce 1948 postavila na poli dívka, jejíhož milého zabil před jejíma očima blesk. Komunisté si pak z kříže udělali táborák. A dalo by se pokračovat. Snad ale stačí pouze dodat, že ve Fílově knize Jeseníky ožívají se svým půvabem i bohatou historií. A člověk má chuť prostě autorovi poděkovat za to, že mu to vše umožnil taky tak trochu poznat.