Polemika o Zlatém míči: Messi falešným fotbalovým králem? Jak pro koho
Lionel Messi posedmé získal Zlatý míč, ale byl v roce 2021 opravdu nejlepším fotbalistou planety? Redakce MF DNES a iDNES.cz přináší dva originální pohledy
Lionel messi Chelsea fc Fc bayern mnichov Fc barcelona Paříž st.germain José mourinho Robert lewandowski Koronavirus Zlatý míč Gerd müller
Argumenty, které vítězství argentinského génia podporují, nabízí Jan Palička: Příběh božského Argentince Méně gólů, ale nonstop vášeň Slavný trenér José Mourinho to před pár lety řekl lehce provokativně, ale naprosto trefně: „Messi? Ten je jako pornofilm. Všichni ho sledují tajně, jenže na veřejnosti to nepřiznají.“ Jistě, ta slova se do žádného mramoru tesat nebudou, hlavně pro děti jsou zcela nevhodná, přesto vyjadřují, proč je Lionel Messi znovu fotbalovým králem. Už posedmé. Jako nejstarší hráč v historii. Zlatý míč 2021 patří do správné vitríny, byť můžete snášet silné argumenty, proč to mělo být jinak. Však i Messi samotný při pondělním galavečeru neskrýval, že by si třpytivou kulatou trofej zasloužil Robert Lewandowski. Za rok 2020, nepochybně, to byl polský kulomet mimo fotbalovou stratosféru. Vyhrál, co se dalo, měl nevídané statistiky, jenže tehdy legendární anketu utnul covid. I letos zůstává Lewandowski výjimečný a snad ještě výš viselo jméno Jorginho, což je hrdina italské reprezentace. V Brazílii narozený záložník byl nejvýkonnější zbraní mistrů Evropy a navrch s Chelsea vyhrál Ligu mistrů. Copak existuje lepší doporučení pro triumf v individuální anketě? Objektivně ne, jenže o Zlatém míči často nerozhoduje rozum, spíš vášeň. Hlasují novináři z celého světa, takže po nich nechtějte, aby zohlednili výsledky evropského šampionátu. Proč taky? Minimálně na stejné úrovni mají své kontinentální turnaje. Mimochodem, Messi letos mistrovství Jižní Ameriky vyhrál. Výkony předváděl vynikající, dovedl Argentinu k prvnímu velkému titulu od roku 1993, nasbíral nejvíc branek i asistencí. Jeho slzy štěstí po finálovém vítězství nad Brazílií viděl celý svět. Ano, to je ta vášeň. Letos rozhodně nebyl gólovým gladiátorem jako dřív. S Barcelonou získal jedinou trofej, a to Královský pohár. V létě poprvé v dospělém životě přestoupil, protože si ho zadlužená Barcelona nemohla dovolit. V Paříži změnil číslo dresu, navzdory svému přání si zvykal na novou adresu, na úplně nový styl. V galaktickém týmu PSG se poprvé musel lehce upozadit, gólů nijak zvlášť nepřibývá. Ale pozor, Messiho nadpozemský talent nikam nevyšuměl. Pořád je to Michelangelo mezi fotbalisty. Naposledy o víkendu vymyslel tři gólové asistence. To už mu privátní krejčí spíchnul černé sako s lesklými flitry a menší verze ušil také jeho třem malým synům, kteří se v pařížském Théâtre du Châtelet dlouho nudili. Pořádně zpozorněli, až když táta povstal a došel si pro Zlatý míč. Jste naštvaní, že zase vyhrál? Můžete, ale stejně tak byste měli ocenit, co ten člověk dokáže. Fotbal, zábavu smrtelníků, mění v umění. Naprosto odlišný názor, podpořený řadou výmluvných čísel, zastává David Čermák: Co mohl bomber Lewy udělat víc? Leda vymyslet lék na covid Vzpomenete si na jméno Jan Age Fjörtoft? Norský útočník v polovině devadesátých let válel v anglické lize a v pondělí večer se připomněl twitterovým příspěvkem, který obletěl svět. „Sezona 2026/27. Lewandowski právě nastřílel 63 gólů za rok, vymyslel nejúčinnější lék na covid, vyhrál Ligu mistrů, stal se druhým polským papežem po Janu Pavlovi II., senzačně vyhrál s Polskem mistrovství světa. A Zlatý míč získává... Messi.“ Necítíte to náhodou podobně jako on? Já ano, přiznávám se. Slovy klasika: Souhlasím a podepisuji v plném rozsahu. Polský bomber Robert Lewandowski měl vyhrát už loni, ale budiž, tehdy se rozhodlo, že se Zlatý míč kvůli covidové kalamitě udělovat nebude. O to víc se na trávníku bil za to, aby nejvýznamnější fotbalové ocenění získal teď. A těžko mohl udělat víc. Celý rok sypal gól za gólem: nikdo z nominovaných si nedokázal držet takovou formu jako on. V bundeslize zažil od ledna jen čtyři zápasy, ve kterých se netrefil, což si navíc bohatě vynahradil čtyřmi hattricky. Překonal zdánlivě nedostižný střelecký rekord Gerda Müllera, když za jedinou sezonu v německé nejvyšší soutěži zapsal 41 branek. Liga mistrů? Dokud ho nevyřadilo zraněné koleno, byl Bayern na jaře s ním v sestavě hlavním favoritem. To, že vypadl ve čtvrtfinále, jen dokazuje, jak obrovský význam pro něj polský sympaťák má. A když už jsme nejprestižnější pohárovou soutěž naťukli, hodí se zmínit Lewandowského bilance z probíhající sezony: 5 zápasů, 9 gólů! Tak proč Zlatý míč nemá? Protože Poláci navzdory jeho třem gólům v létě na Euru vypadli ve skupině? Protože mnozí hlasující poslechli srdce a ignorovali čísla? Protože na rozdíl od Messiho či Ronalda nemá auru fotbalového nadpozemšťana, ačkoli by si ji už pomalu také zasloužil? Na všem bude kus pravdy. Nebylo by fér kopírovat výkřiky ze sociálních sítí, že byl Lewy, jak mu doma říkají, o trofej (opět) okraden: na rozdíl od loňska volba proběhla, demokraticky se hlasovalo a víc čárek zkrátka posbíral někdo jiný. Ale možná by stálo za to zvážit, jestli Zlatý míč nepotřebuje další reformu. Když organizátoři z rozhodování vyloučili reprezentační kapitány a trenéry a nechali hlasovat už jen vybrané novináře, věřili, že vymizí kamarádšofty. Jenže teď se významná část fotbalového světa bouří a volá: Skandál! Co to příště zkusit zase jinak? Třeba s odbornou komisí pečlivě poskládanou z největších fotbalových osobností? Pak by se možná Lewandowski do třetice mohl dočkat. Pokud ovšem náhodou ve třiatřiceti neměl poslední šanci.