Amerikanista: Biden se posouvá doleva, postoj k Číně a Rusku stále hledá
Už sto dní úřaduje v Bílém domě Joe Biden. Co se mu povedlo a co méně? A proč se mu nepodařilo přimět ke spolupráci v Kongresu republikány? „Vypadá to, že už se o hledání dohody s republikánskými politiky ani nepokouší,“ říká v rozhovoru pro iDNES.cz amerikanista Petr Kopecký z Ostravské univerzity
Spojené státy americké Barack obama Donald trump Joe biden Bílý dům Republikánská strana Franklin delano roosevelt Senát spojených států amerických Kongres spojených států amerických Kevin mccarthy
Co nám napovědělo prvních sto dnů Bidenova pobytu v Bílém domě o jeho prezidentství?Že smělé plány z kampaně byly myšleny vážně. Nešlo jen o vemlouvání se do přízně progresivistů mezi kongresmany a voliči. Biden, označovaný za centristického politika, se nejen v rétorice, ale i v politických činech posouvá viditelně doleva. Je odhodlaný dělat významné změny v oblasti daní či sociálních a rasových nerovností. Připravuje zásadní proměnu americké ekonomiky postavenou na principu udržitelnosti a snaze přibrzdit změnu klimatu. Některé dílčí kroky už udělal, ale ty jsou povětšinou dočasné. Pro trvalejší změny potřebuje přesvědčit voliče, aby brzy neztratil velmi křehkou většinu v Kongresu, jinak zůstane jen u plánů. Co považujete za jeho dosud největší úspěch?Okamžitým úspěchem bylo očkování. Biden slíbil sto milionů dávek za sto dní, aby tento slib pak navýšil na dvě stě milionů. A i to se povedlo. Vedle toho bych zařadil záchranný balíček ve výši bezmála dvou bilionů dolarů. Ten měl u veřejnosti velkou podporu, což si někteří pozorovatelé vykládají tak, že Američané už nejsou tak hákliví na velké intervence státu. Z hlediska diplomacie a naplnění důležitého bodu volebního programu jde za úspěch označit i klimatický summit, na který Biden přilákal lídry zastupující tři čtvrtiny světové populace, včetně čínského či brazilského prezidenta. Petr Kopecký Co se mu naopak nepovedlo?V oblasti přistěhovalectví se potýká s velkým náporem na hranici s Mexikem. Je kritizovaný zprava i zleva. Konzervativci mu vyčítají, že tuto situaci vyprovokoval vstřícnou rétorikou vůči imigrantům. Progresivisté kritizují, že nezajistil důstojné podmínky pro přistěhovalce v záchytných táborech u hranic, zejména nezletilé. V minulém týdnu zase Bidenova administrativa vydala několik protichůdných prohlášení ohledně termínu a způsobu navýšení kvóty pro přijímaní uprchlíků do USA. A je třeba dodat, že na imigraci existují docela odlišné názory i uvnitř Demokratické strany. Jak byste popsal jeho styl vládnutí? Nedrží se možná až příliš stranou? Přece jen na jeho první tiskovku se čekalo nezvykle dlouho...Ano, čekalo se dlouho a zůstalo jen u té jedné. Jde však o záměr, snad také o jasné vymezení se vůči svému předchůdci. Kontrast mezi smrští Trumpových prohlášení a Bidenovou mediální uměřeností je zřetelný. Někteří se nad touto zdrženlivostí pozastavují, řada komentátorů to ale vnímá spíše jako návrat normálního vládnutí, které se po éře Donalda Trumpa může zdát nudné. Biden je v amerických médiích občas srovnáván s Franklinem D. Rooseveltem. Proč? A je to oprávněné?Doba je v něčem podobná, například propadem hospodářství. I ambicióznost jejich plánů. Ale počet významných zákonů, které v prvních sto dnech prosadil F. D. Roosevelt - patnáct - a zejména jejich životnost a dlouhodobý dopad jsou v případě Bidena stále otevřenou otázkou. Pokud ztratí příští rok většinu v Senátu, řada z jeho reforem půjde k ledu. Vlastně už teď klíčové zákony narážejí na dva konzervativněji orientované Demokratické senátory Joea Manchina a Kyrsten Sinemaovou. Bez jejich podpory se Biden neobejde, a proto musí dělat nemalé kompromisy. Některé reformy může Bidenovi zabrzdit i Nejvyšší soud, který Trump obměnil ve prospěch konzervativců. Panovaly naděje, že se mu díky letitým zkušenostem v Kongresu podaří přimět republikány ke spolupráci. Proč se mu to zatím nepodařilo?Tyto naděje nebyly zakotvené v realitě, ani Biden tomu sám asi moc nevěřil. Země i její politická scéna jsou velmi polarizované. I pro konsensuálního Bidena je v této atmosféře téměř nemožné vyjednat dohodu s republikánskými kongresmany, kteří jsou stále fixovaní na Donalda Trumpa a jeho stále rozsáhlou voličskou základnu. A vypadá to, že už se o hledání dohody s republikánskými politiky ani nepokouší. Může za tím být zkušenost z období, kdy byl viceprezidentem. Obamovo snažení o konsensus se tenkrát zcela minulo účinkem. A vůli ke spolupráci neblaze poznamenaly i násilnosti v Kapitolu a jejich dohra během druhého impeachmentu. V jaké situace je dnes Republikánská strana - tři měsíce po odchodu Donalda Trumpa?Nejisté, ale má čas se konsolidovat a hlavně si ujasnit roli Donalda Trumpa, který i mimo úřad uplatňuje značný vliv na stranu. V té panuje pnutí a neklid. Lídr republikánské menšiny ve sněmovně reprezentantů Kevin McCarthy před pár dny popsal boj mezi příznivci a kritiky Trumpa uvnitř strany pro Fox News. Trump si odcizil některé podporovatele kvůli neblahé roli, kterou sehrál během útoku na Kapitol. Pokud se podaří odvrátit rozkol v Republikánské straně, její šance na posílení v Kongresu příští rok budou slušné. A to by znamenalo mimojiné zablokování ambiciózních plánu prezidenta Bidena. Jak se k Bidenovi dnes staví pokrokové křídlo Demokratické strany jako například kongresmanka Alexandria Ocasio-Cortezová?Bidenovi se zatím daří držet názorově pestrou Demokratickou stranu pohromadě. Podle průzkumů má jeho politika podporu zhruba devadesát procent voličů Demokratické strany. Alexandria Ocasio-Cortezová před nedávnem médiím sdělila, že Biden předčil její očekávání, progresivisté i veřejnost očekávali spíše centristickou politiku. Ale třeba připravovaný plán investic do infrastruktury v hodnotě dvou bilionů dolarů si vysloužil kritiku progresivistického křídla strany kvůli tomu, že nevěnuje dostatečnou pozornost bydlení, chudobě či zdravotnictví. Při bližším pohledu se ale nejedná o zásadně odlišné pohledy, které by mohly vést k vážnému střetu mezi progresivisty a prezidentem. Bidenova zahraniční politika zatím stojí tak trochu ve stínu boje s covidem a stimulačních zákonů. Soupeři USA si ho ovšem už oťukávají - Rusko na Ukrajině, Čína v okolí Tchaj-wanu. Reaguje na to Bidenova administrativa dostatečně rozhodně?Ještě bych k tomu přidal Afghánistán. Za ohlášené stažení vojsk si Biden také musel přečíst hodně kritických slov i v názorově spřízněných periodikách. Události kolem Ukrajiny a Tchaj-wanu jsou ostrým testem pro nového prezidenta. Na jedné straně se od něj očekává razantnější postoj k Rusku a Číně, na druhé straně může na obou frontách vzplanout ozbrojený konflikt, pokud situace bude dále eskalovat. Jasnou pozici vůči Rusku i Číně Bidenova administrativa teprve hledá. Je jistě třeba jednat s rozmyslem, ale nelze ani dlouho otálet.