Maskot by si měl rozumět s dětmi a být v kondici, říká kladenský Rytíř
Na vrcholové úrovni už asi nenajdeme moc sportovních oddílů, které by neměly svého vlastního maskota. Ten na zápasech reprezentuje svůj klub a jeho hlavní náplní práce je pobavit diváky o přestávkách ve hře. Podle nepsaných pravidel by ale neměl s fanoušky mluvit, aby neodhalil svoji pravou identitu. To se snaží dodržovat i maskot hokejových Rytířů Kladno, který se momentálně předvádí na stadionu v Chomutově
„Maskot by měl obstarat zábavu zejména pro děti, které z toho mnohdy ještě nemají rozum a hokej je tolik nebaví,“ vysvětluje kladenský maskot. „Teď například chodí na zápasy chlapeček, kterému jsou tak tři roky. Vždycky když mě vidí, tak za mnou jde, vycupitá po schodech, vezme mě za ruku a odvede mě někam si sednout. Chce se mnou blbnout,“ vypráví. Každý, kdo na sebe oblékne klubový oblek, by proto měl splňovat hlavně dvě podmínky. „Určitě by si ten člověk měl rozumět s dětmi. Taky by měl být v dobré kondici, protože je to opravdu fyzicky náročné. V obleku je horko a hodně se potíš. Kolikrát vypiju i čtyři litry vody za zápas,“ popisuje muž, který na sebe navléká Rytíře už třetím rokem. Zažil tedy sestup z nejvyšší soutěže, následné úspěšné tažení za postupem i letošní bitvy zpátky v extralize. „Na kladenském stadionu jsem měl svoje zázemí v kotelně, která je vedle kabiny. Uprostřed ní stála židle, na kterou si po každém zápase chodil sednout Jaromír Jágr a rozmýšlel o zápase. Ta energie, která tam pokaždé panovala, byla nezapomenutelná,“ vzpomíná. Během svých let s týmem zažil coby maskot tribuny narvané k prasknutí i úplně bez diváků. To pochopitelně ovlivnilo i jeho práci. Když fanoušci nemohli na stadion, jančil před kamerami s vlastnoručně vyrobenými transparenty. S návratem diváků pak zase začal bavit lidi přímo v ochozech. „Když nebyli diváci, byl větší prostor se ukázat. Jednou nám nápad s transparenty pěkně vyšel. Měl jsem připravený transparent „dejte jim bůra“ a z druhé strany „dejte jim deset“. No a v zápase jsme dali asi devět branek,“ vypráví s úsměvem. Práce maskota ale není vždycky jen o zábavě, mnohdy je to i dost nebezpečné povolání. „Letos v Chomutově jsem se dostal do nepříjemné situace. Ani si nevzpomínám, co přesně se předtím stalo. Zničehonic mi ale klepal na rameno jeden člen ochranky a začal na mě dělat ramena, že jsem mu balil přítelkyni. V takovou chvíli si člověk uvědomí, že nemůže dělat vůbec nic. Nemůžeš si sundat hlavu a začít to řešit,“ zakončuje kladenský maskot, který si přál zůstat v anonymitě.