03/Vol. 55 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 357 394R0120 20.1.94 Nr L 21/1 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING : KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 120/94 av den 25 januari 1994 om ändring av förordning (EEG) nr 1533/93 om vissa närmare bestämmelser till rådets förordning (EEG) nr 1766/92 för beviljande av exportbidrag för spannmål och om de åtgärder som skall vidtas vid störningar på marknaden för spannmål, och om ändring av förordning (EEG) nr 2131/93 om förfarandet vid och villkoren för försäljning av spannmål som innehas av interventionsorgan EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål(!), ändrad genom förordning (EEG) nr 2193/93(2), särskilt artikel 13 i denna, och med beaktande av följande: För att den största delen av gemenskapens export inte skall hindras av att det krävs ett bevis om ankomst till destinationen, fastställer kommissionens förordning (EEG) nr 1533/930(3) att närhelst exporten sker sjövägen, krävs inget uppvisande av ett sådant bevis för utbetalning av exportbidrag som har fastställts genom anbudsinfordran. Samma bestämmelser fastställs i kommissionens förordning (EEG) ar 2131/93(4). Inom spannmålssektorn är den enda bidragssats som är lägre än den som tillämpas för export till alla tredje länder den som tillämpas för export till Schweiz, Österrike och Liechtenstein. Bestämmelser bör dätför fastställas för att garantera att de produkter för vilka det har beviljats en bidragssats som gäller alla tredje länder inte exporteras till ovannämnda länder. De exportbidrag som fastställs genom anbudsinfordran bör följaktligen justeras för export till de länderna. För att garantera att exporten sker sjövägen fastställs minimistorleken på fartyg lämpliga för sjötransport till 2 500 bruttoregisterton i artikel 14 i förordning (EEG) nr 1533/93 och artikel 17.3 i förordning (EEG) nr 2131/93. Det har visat sig att begreppet ”bruttoregisterton” inte är det lämpligaste för målsättningarna ovan. Det är därför att föredra att de faktiska lastade kvantiteterna tas som referens. Till följd av detta bör förordningarna (EEG) nr 1533/93 och (EEG) nr 2131/93 ändras. (!) EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21. (2) EGT nr L 196, 5.8.1993, s. 22. (2) EGT nr L 151, 23.6.1993, s. 15. (") EGT nr L 191, 31.7.1993, s. 76. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för spannmål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EEG) nr 1533/93 ändras på följande sätt: 1. Artikel 14 första stycket skall ersättas med följande: ”Trots artikel 18 i förordning (EEG) nr 3665/87 skall bevis på tullformaliteternas fullgörande för frisläppande för konsumtion inte krävas för utbetalning av exportbidrag som fastställts genom anbudsinfordran, på villkor att aktören bevisar att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmålsprodukter har lämnat gemenskapens tullområde ombord på ett fartyg lämpligt för sjötransport.” 2. Följande artikel 14a skall införas: "Artikel 14a När aktören bevisar att tullformaliteterna är avslutade för frisläppande för konsumtion i Schweiz, Österrike eller Liechtenstein skall beloppet av det exportbidrag som gäl- ler alla tredje länder och som  fastställts genom anbudsinfordran minskas med skillnaden mellan det beloppet och det exportbidragsbelopp som gällde för ' ovannämnda destinationer den dag då kontraktet skrevs ' under. Artikel 2 Artikel 17.3 andra strecksatsen i förordning (EEG) nr 2131/93 skall ersättas med följande: = — det bevis som avses i artikel 18 i förordning (EEG) nr 3665/87 har framlagts. Säkerheten skall emel- lertid frisläppas då aktören bevisar att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmålsprodukter har lämnat gemenskapens tullområde ombord på ett fartyg som lämpar sig för sjötransport. Ett sådant bevis skall utgöras av följande påteckning, bestyrkt av