12.6.2004 Europeiska unionens officiella tidning L 211/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1101/2004 av den 10 juni 2004 om ändring av bilagorna I och II i rådets förordning (EEG) nr 2377/90 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av vete- rinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ur- sprung (!), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 546/2004 (?), särskilt artiklarna 6, 7 och 8 i denna, av följande skäl: (1) I enlighet med förordning (EEG) nr 2377/90 måste gränsvärden för högsta tillåtna restmängder successivt fastställas för samtliga farmakologiskt verksamma sub- stanser som används inom gemenskapen veterinärmedi- cinska läkemedel som är avsedda att ges till livsmedels- producerande djur. Gränsvärden bör fastställas först efter det att Kommittén för veterinärmedicinska läkemedel har granskat all rele- vant information beträffande säkerheten med restmäng- der av ämnet i fråga för den som konsumerar livsmedel med animaliskt ursprung samt restmängdernas påverkan på den industriella bearbetningen av livsmedel. Vid fastställandet av gränsvärden för högsta tillåtna rest- mängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung är det nödvändigt att ange de djurarter i vilka restmängder kan förekomma, vilka mängder som kan förekomma i var och en av de rele- vanta vävnaderna från det behandlade djuret (målvävnad) samt vilket slag av restmängd som är relevant vid över- vakningen av restmängder (restmarkör). För kontroll av resthalter bör enligt tillämplig gemen- skapslagstiftning gränsvärden vanligtvis fastställas för målvävnaderna lever eller njure. I den internationella han- deln avlägsnas dock ofta lever och njure från slaktkrop- pen, och gränsvärden bör därför alltid fastställas även för muskel- eller fettvävnader. (!) EGT L 224, 18.8.1990, s. 1. (2) EUT L 87, 25.3.2004, s. 13. (5) För veterinärmedicinska läkemedel som är avsedda för äggläggande fåglar, mjölkdjur eller honungsbin, måste gränsvärden även fastställas för ägg, mjölk eller honung. Tulatromycin skall införas i bilaga I till förordning (EEG) nr 2377/90. Diklazuril bör införas i bilaga II till förordning (EEG) nr 2377/90. En tillräckligt lång tidsfrist bör fastställas innan denna förordning träder i kraft så att medlemsstaterna kan göra de nödvändiga anpassningarna till bestämmelserna i denna förordning av tillstånden att släppa ut de berörda veterinärmedicinska läkemedlen på marknaden, vilka be- viljats enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG (?), senast ändrat genom direktiv 2004/28/ EG ('). De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Ständiga kommittén för veteri- närmedicinska läkemedel. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Bilagorna I och II till förordning (EEG) nr 2377/90 skall ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen. Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Den skall tillämpas från och med den sextionde dagen efter att den har offentliggjorts. () EGT L 311, 28.11.2001. s. 1. (4) EUT L 136, 30.4.2004, s. 58.