3. 10. 95 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 234/1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2317/95 av den 25 september 1995 om fastställande av de tredje länder vars medborgare måste ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 100c i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), och med beaktande av följande: Enligt artikel 100c i fördraget skall rådet fastställa de tredje länder vars medborgare måste ha visum (visering) vid passage av medlemsstaternas yttre gränser. Upprättandet av den gemensamma förteckning som åter- finns i bilagan till denna förordning utgör ett viktigt steg mot harmoniseringen av viseringspolitiken. I artikel 7a, andra stycket, i fördraget föreskrivs det att den inre mark- naden skall omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för personer säkerställs i enlighet med bestäm- melserna i fördraget. Andra åtgärder för harmonisering av viseringspolitiken, särskilt villkoren för utfärdande, skall fastställas inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. Vid antagandet av den gemensamma förteckningen skall hänsyn särskilt tas till de risker som är förknippade med illegal invandring. Dessutom har även de internationella förbindelserna mellan medlemsstaterna och tredje länder betydelse. Det är lämpligt att inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen fastställa de principer enligt vilka en medlemsstat inte får kräva visering av en person som vill passera dess yttre gränser, när denna person redan har en visering utfärdad av en annan medlemsstat och denna överensstämmer med de harmo- niserade villkoren för utfärdande av viseringar och är giltigt i hela gemenskapen, eller när denna person har ett lämpligt dokument som är utfärdat av en medlemsstat. ') EGT nr C 11, 15.1.1994, s. 15. 2) EGT nr C 128, 9.5.1994, s. 350. Denna förordning utgör inget hinder för medlemsstaterna att besluta på vilka villkor medborgare i tredje land som är lagligen bosatta på deras territorium kan återvända till detta territorium efter att ha varit bortresta från unionens medlemsstaters område under giltighetstiden för tillstån- det. I särskilda fall där undantag från principen för viserings- tvång är motiverade får medlemsstaterna befria vissa kate- gorier av personer från viseringstvång, i enlighet med internationell folkrätt eller sedvanerätt. Beträffande skillnaderna i nationella regler för statslösa, konventionsflyktingar och personer som visar upp pass eller resedokument som är utfärdade av en enhet eller en territoriell myndighet som inte erkänns som stat av alla medlemsstater, får medlemsstaterna fastställa om dessa kategorier av personer omfattas av viseringstvång i de fall då denna enhet eller territoriella myndighet inte anges i ovan nämnda gemensamma förteckning. När nya enheter läggs till denna förteckning måste hänsyn tas till de diplomatiska konsekvenserna samt till de riktlinjer som Europeiska unionen dragit upp i ämnet. Under alla omständigheter föregriper införandet av ett tredje land i den gemensamma förteckningen inte på något sätt dess internationella status. Fastställandet av de tredje länder vars medborgare måste ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser måste göras etappvis. Medlemsstaterna skall kontinuerligt sträva efter att harmonisera sin viseringspolitik gentemot de tredje länder som inte är upptagna i den gemensamma förteckningen. Genomförandet av den fria rörlighet för personer som föreskrivs i artikel 7a i fördraget skall inte påverkas av dessa bestämmelser. Efter fem år bör kommis- sionen utarbeta en rapport om hur långt harmoniseringen skett. För att kunna garantera öppenheten i systemet och att berörda personer informeras skall medlemsstaterna under- rätta övriga medlemsstater och kommissionen om de åtgärder de vidtagit inom ramen för denna förordning. Av samma skäl måste dessa uppgifter även offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.