5.8.2004 Europeiska unionens officiella tidning L 258/11 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1419/2004 av den 4 augusti 2004 om fortsatt tillämpning av de fleråriga finansieringsavtalen och de årliga finansieringsavtalen som slutits mellan Europeiska kommissionen på Europeiska gemenskapens vägnar å den ena sidan och Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Slovakien och Slovenien å den andra sidan, samt om vissa undantag från de fleråriga finansieringsavtalen och från rådets förordning (EG) nr 1266/1999 och förordning (EG) nr 2222/2000 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Anslutningsfördraget, särskilt artikel 41 i detta, och av följande skäl: Fleråriga finansieringsavtal och årliga finansieringsavtal har slutits mellan Europeiska kommissionen på Europe- iska gemenskapens vägnar å den ena sidan och Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Slovakien och Slovenien (nedan kallade ”de nya medlemsstaterna') å den andra. Från och med den 1 maj 2004, när dessa stater anslöts till EU, skall förberedelserna mellan dessa nya medlems- stater och EU styras av EU-lagstiftningen på de områden som faller inom EU-fördragets tillämpningsområde. I den mån bilaterala avtal inte är i strid med obligatorisk EU- lagstiftning i allmänhet och EG-lagstiftningen i synnerhet kommer de i princip att fortsätta att gälla utan att det blir nödvändigt att anta särskilda rättsakter. I de fleråriga finansieringsavtalen och de årliga finansieringsavtalen fö- reskrivs på vissa områden bestämmelser som skiljer sig från EG-lagstiftningen, utan att därför vara i strid med bindande bestämmelser. När det gäller Sapard är det emellertid lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna så långt det är möjligt skall följa samma bestämmelser som gäller på alla övriga områden som styrs av EG-lagstift- ningen. Det är därför lämpligt att föreskriva fortsatt tillämpning av de fleråriga och årliga finansieringsavtalen med förbe- håll för vissa undantag och ändringar. Samtidigt är vissa bestämmelser inte längre nödvändiga på grund av att EG inte längre har att göra med tredjeländer utan i stället medlemsstater och att de nya medlemsstaterna kommer att direkt omfattas av EG-lagstiftningen. Sådana bestäm- melser enligt de fleråriga finansieringsavtalen bör därför inte längre gälla. Rådets förordning (EG) nr 1266/1999 av den 21 juni 1999 om samordning av stödet till kandidatländerna inom ramen för föranslutningsstrategin och om ändring av förordning (EEG) nr 3906/89 (!) och kommissionens förordning (EG) nr 2222/2000 av den 7 juni 2000 om finansiella bestämmelser för tillämpningen av rådets för- ordning (EG) nr 1268/1999 om gemenskapsstöd för för- anslutningsåtgärder för jordbruket och landsbygdens ut- veckling i kandidatländerna i Central- och Östeuropa un- der föranslutningsperioden (?) har utgjort rättsliga grun- der för kommissionen när den enligt en från fall till fall- strategi delegerat stödförvaltningen inom ramen för det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruk och landsbygdsutveckling (Sapard) till ansökarländernas ge- nomförandekontor. De fleråriga finansieringsavtalen slöts på grundval av denna möjlighet. När det gäller medlems- staterna kräver gemenskapslagstiftningen emellertid inte en överföring av förvaltningsförfarandet utan i stället ett ackrediteringsförfarande på nationell nivå för sådana ut- betalningsställen som avses i artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (?). I artikel 4 i avsnitt A i bilagan till de fleråriga finansieringsavtalen föreskrivs ett i princip identiskt ackrediteringsförfarande. När det gäller med- lemsstaterna finns det därför inte längre något behov av att föreskriva delegering av stödförvaltningen. Därför är ett undantag från dessa bestämmelser lämpligt. Den 3 mars 2004 beslutade kommissionen att sluta ett nytt avtal för år 2003 som ändrar de årliga avtalen för 2000, 2001, 2002 och 2003 samt de fleråriga avtalen med ansökarländerna. Under tiden har de nya medlems- staterna anslutits till EU, och det finns inget utrymme för slutande av ytterligare bilaterala avtal mellan EU och dessa stater på områden som faller inom EU:s behörighet. Kommissionen bör därför, snarare än att sluta bilaterala avtal med dessa stater, låta det konkreta innehållet i dessa planerade avtal ingå i den här förordningen. Särskilt bör de belopp som anslagits med hänsyn till det årliga finan- sieringsavtalet för 2003 och som kommissionen fattat beslut om i det beslutet nu införlivas med den här för- ordningen. (!) EGT L 161, 26.6.1999, s. 68. (2) EGT L 253, 7.10.2000, s. 5. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 188/2003 (EUT L 27, 1.2.2003, s. 14). (2) EGT L 160, 26.6.1999, s. 103.