92 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 03/Vol. 53 393R2901 23.10.93 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 264/1 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2901/93 av den 18 oktober 1993 om ändring av bilagorna 1-4 till förordning (EEG) nr 2377/90 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för hösta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung('), särskilt artiklarna 6—8 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, och med beaktande av följande: Enligt förordning (EEG) nr 2377/90 skall gränsvärden fastställas successivt för maximalt tillåtna restmängder av alla farmakologiskt aktiva substanser som används inom gemenskapen i veterinärmedicinska läkemedel avsedda att tillföras livsmedelsproducerande djur. Gränsvärden för maximalt tillåtna restmängder kan faststäl- las först sedan Kommittén för veterinärmedicinska läkemedel granskat all tillämplig information om de eventuella risker som restmängder av ett visst ämne innebär för konsumenter av animaliska livsmedel, samt den inverkan sådana restmängder har på industriell bearbetning av livsmedel. Vid fastställandet av gränsvärden för maximalt tillåtna restmängder av veterimärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung är det nödvändigt att ange i vilken djurart rester kan förekomma, vilka halter som kan finnas i var och en av de relevanta köttvävnader som erhållits från det behandlade djuret (målvävnad), liksom arten av den rest som används för kontroll av rester (markörrest). Vid - kontroll av rester enligt tillämplig gemens- kapslagstiftning bör gränsvärden för maximalt tillåtna restmängder normalt fastställas för målvävnaden lever eller njure. Eftersom lever och njure ofta avlägsnas från slakt- kroppar vid internationell handel bör gränsvärden för maxi- malt tillåtna restmängder även fastställas för muskel- eller fettvävnad. (') EGT nr L 224, 18. 8. 1990, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EEG) nr 895/93 (EGT nr L 93, 17. 4. 1993, s. 10). I fråga om veterinärmedicinska läkemedel som är avsedda att tillföras äggläggande fåglar, mjölkdjur eller' honungsbin, måste gränsvärden för maximalt tillåtna restmängder även fastställas för ägg, mjölk eller honung. Enrofloxacin och closantel bör tas med i bilaga 1 till förordning (EEG) nr 2377/90. Mot bakgrund av nya vetenskapliga rön bör gränsvärden för maximalt tillåtna restmängder av ivermectin i nötkreatur ändras i samma bilaga. Etiproston tromethamine bör läggas till i bilaga 2 till förordning (EEG) nr 2377/90. För att göra det möjligt att slutföra vetenskapliga undersökningar bör giltighetsperioden för de preliminära gränsvärden för högsta tillåtna restmängder som tidigare fastställts i bilaga 3 till förordning (EEG) nr 2377/90, förlängas vad gäller nitrofuranpreparatet furazolidon. Alla substanser som tillhör nitrofurangruppen, undantaget furazolidon, bör tas med i bilaga 4 till förordning (EEG) nr 2377/90. Innan denna förordning träder i kraft bör en tidsfrist på 60 dagar beviljas för att ge medlemsstaterna möjlighet att i enlighet med bestämmelserna i denna förordning göra nödvändiga — ändringar 1i - de — försäljningstillstånd förveterinärmedicinska läkemedel, som har beviljats i enlighet med rådets direktiv 81/851/EEG av den 28 september 1981 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om veterinärmedicinska läkemedel(2). I enlighet med förfarandet i artikel 8 i förordning (EEG) nr 2377/90, har Kommittén för anpassning till tekniska framsteg av direktiven för veterinärmedicinska läkemedel hörts men har inte kunnat lämna något yttrande. I enlighet med samma förfarande skall kommissionen lämna förslag tll rådet om vilka åtgärder som skall vidtas. () EGT nr L 317, 6.11.1981, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/40/EEG (EGT nr L 214, 28. 8. 1993, s. 31)