22.2.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 52/19 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2001/15/EG av den 15 februari 2001 om ämnen som för särskilda näringsändamål får tillsättas i specialdestinerade livsmedel (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 89/398/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om specialdestinerade livsmedel (!), senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv 1999/41/EG (?), särskilt artikel 4.2 i detta, efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén, och av följande skäl: (1) Ett antal näringsämnen, såsom vitaminer, mineraler och aminosyror, får tillsättas i specialdestinerade livsmedel för att tillgodose de särskilda näringsbehoven hos de personer som livsmedlen är avsedda för eller för att uppfylla de rättsliga kraven i särdirektiv som antagits i enlighet med artikel 4.1 i direktiv 89/398/EEG. (2) — Det är inte möjligt att för de ändamål som avses i det här direktivet definiera näringsämnen som en särskild grupp eller att på nuvarande stadium utarbeta en uttöm- mande förteckning över alla de kategorier näringsämnen som kan användas i specialdestinerade livsmedel. (3) — Det finns en lång rad olika specialdestinerade livsmedel och tillverkningstekniken varierar. Det bör därför för de kategorier näringsämnen som förtecknas i detta direktiv finnas ett så stort urval som möjligt av ämnen som, utan att säkerheten äventyras, kan användas i tillverkningen av specialdestinerade livsmedel. (4 — Valet av ämnen bör i första hand baseras på säkerhet, och därefter på organismens möjlighet att ta upp dem samt deras organoleptiska och tekniska egenskaper. Att ett ämne tas med i förteckningen över ämnen som får användas vid tillverkningen av specialdestinerade livs- medel innebär inte att det är nödvändigt eller önskvärt att tillsätta detta i sådana livsmedel. (5) - Om det har bedömts nödvändigt att tillsätta ett närings- ämne, har detta fastställts i en särskild bestämmelse i de relevanta = särdirektiven = tillsammans med lämpliga mängdangivelser. (!) EGT L 186, 30.6.1989, s. 27. () EGT L 172, 8.7.1999, s. 38. (6) Om det saknas särskilda bestämmelser eller när det gäller specialdestinerade livsmedel som inte omfattas av särdirektiv, bör näringsämnen användas för att tillverka produkter som stämmer överens med definitionen av dessa produkter samt för att tillgodose de särskilda näringsbehoven hos de personer som livsmedlen är avsedda för. Produkterna i fråga måste också vara säkra om de används enligt tillverkarens anvisningar. Bestämmelserna om förteckningen över näringsämnen som får användas vid tillverkningen av modersmjölker- sättning och tillskottsnäring, spannmålsbaserade livs- medel samt barnmat för spädbarn och småbarn fastställs i kommissionens direktiv 91/321/EEG av den 14 maj 1991 om modersmjölkersättning och tillskottsnäring (), senast ändrat genom direktiv 1999/50/EG (), och kommissionens direktiv 96/5/EG av den 16 februari 1996 om spannmålsbaserade livsmedel och barnmat för spädbarn och småbarn (7), senast ändrat genom direktiv 1999/39/EG (). Dessa bestämmelser behöver därför inte upprepas i det här direktivet. Ett antal näringsämnen får också användas i livsmedel som — livsmedelstillsatser. I detta sammanhang har renhetskriterier för dessa ämnen antagits eller kommer att antas på gemenskapsnivå i enlighet med rådets direktiv 89/107/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livs- medelstillsatser som är godkända för användning i livs- medel (7), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/34/EG (?). Dessa renhetskriterier bör gälla för dessa ämnen oberoende av för vilket ändamål de används i livsmedel. Till dess att renhetskriterier på gemenskapsnivå har anta- gits för de övriga ämnena, och för att garantera ett gott skydd av folkhälsan, bör de allmänt erkända renhetskri- terier som rekommenderas av internationella organisa- tioner eller organ gälla. Dessa organisationer eller organ inbegriper FAO/WHO:s gemensamma expertkommitté för livsmedelstillsatser och Europeiska farmakopén, men är inte begränsade till dessa. Medlemsstaterna bör få behålla — nationella - bestämmelser - som = föreskriver strängare renhetskriterier utan att det påverkar tillämp- ningen av bestämmelserna i fördraget. 5, 4.7.1991, s. 35. 9, 2.6.1999, s. 29. 8.2.1996, s. 17. 4, 18.5.1999, s. 8. 0, 11.2.1989, s. 27. 37, 10.9.1994, s. 1.