03/Vol. 47 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 159 392R3950 31.12.92 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 405/1 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag('!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och med beaktande av följande: Genom rådets förordning (EEG) nr 856/84 av den 31 mars 1984 om ändring av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter(?), infördes ett tilläggsavgiftssystem från och med den 2 april 1984 inom den nämnda sektorn. Syftet med detta system, som infördes för en nioårsperiod och som upphör att gälla den 31 mars 1993, var att minska obalansen mellan tillgång och efterfrågan på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och de därmed sammanhängande strukturella överskotten. För att uppnå en bättre balans på marknaden, kommer systemet att behövas även i framtiden. Det bör därför tillämpas i ytterligare sju på varandra följande tolvmånadersperioder som börjar löpa den 1 april 1993. För att fullt ut utnyttja de erfarenheter som förvärvats inom de.ta område och för att förenkla och förtydliga på ett sådant sätt att producenternas och övriga berörda parters rätts- säkerhet tryggas, bör de grundläggande bestämmelserna om nämnda = tilläggsavgiftssystem med = förlängd — til- lämpningsperiod fastställas i en separat förordning, vidare bör deras omfattning och mångfald minskas, och rådets förordning (EEG) nr 2074/92 av den 30 juni 1992 om införandet av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter("), antagen av rådet som en interimsåtgärd, och förordning (EEG) nr 857/84 av den 31 mars 1984 om allmänna tillämpningsföreskrifter för den avgift som avses i artikel 5c i förordning (EEG) nr 804/68 inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter(?) bör båda upphävas, utan att detta påverkar de skyldigheter och åtaganden som följer av nämnda förordning. Det är nödvändigt att bibehålla den metod som antogs 1984, enligt vilken en avgift läggs på sådana kvantiteter mjölk som (') EGT nr C 337, 31.12.1991, s. 35. (2) EGT nr C 94, 13.4.1992, s. 101. (2) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 10. (") EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 69. (C) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 13, Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 817/92 (EGT nr L 86, 1.4.1992, s. 85). samlats in eller sålts för direkt konsumtion och som överstiger en viss garantitröskel. Nämnda tröskel uttrycks för varje medlemsstat som en total garantikvantitet, som summan av de individuellt tilldelade kvantiteterna för både leveranser och försäljning till direkt konsumtion inte får överstiga. Kvantiteterna fastställs för de sju perioderna från och med den 1 april 1993 med hänsyn till de olika faktorer som hänför sig till det tidigare systemet. För att beakta de svårigheter som skapades för vissa medlemsstater vid införandet av ett system för styrning av mjölkproduktionen inrättades en gemenskapsreserv när systemet började tillämpas. För att tillgodose vissa medlems- staters och vissa producenters särskilda behov har nämnda reserv ökats vid ett flertal tillfällen. Mot bakgrund av denna erfarenhet bör de olika delarna av gemenskapsreserven inbegripas i de totala garantikvantiteterna och reserven avskaffas. I samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken har rådet beslutat att slutgiltigt fastställa nivån på de totala kvantiteter som skall gälla under den första av de två tolvmånadersperioderna, särskilt mot bakgrund av en rapport om marknadssituationen som kommissionen skall lägga fram innan var och en av dessa perioder börjar att löpa. Om någon av de totala garantikvantiteterna överskrids blir konsekvensen för medlemsstaten att avgiften måste betalas av de producenter som bidragit till överskridandet. Avgiften för leveranser och försäljning för direkt konsumtion bör faststäl- las till 115 26 av riktpriset på mjölk. Det är inte längre motiverat med skilda avgifter när producenterna befinner sig i en jämförbar situation vad beträffar beräkningen av avgiften. För att förvaltningen av systemet skall förbli tillräckligt flexibel bör det vara möjligt att jämna ut individuella överskott genom att fördela dem på samtliga individuella referenskvantiteter av samma slag inom en medlemsstats ter- ritorium. När det gäller leveranser, som utgör nästan samtliga saluförda kvantiteter, är det på grund av behovet att säkerställa att avgiften tillämpas fullt ut inom hela gemenskapen i princip motiverat att även fortsättningsvis låta medlemsstaterna välja mellan två metoder för att jämna utöverskridanden av de individuella referenskvantiteterna, med hänsyn till de olika strukturerna för mjölkproduktionen och uppsamlingen. I detta sammanhang bör medlemsstater ges - befogenhet — att inte omfördela — outnyttjade referenskvantiteter vid utgången av en period vare sig på nationell nivå eller mellan uppköpare och att använda den del av det uppburna beloppet som överstiger den avgift som skall betalas — till — finansiering av — nationella - omstruk-