4.9.2004 Europeiska unionens officiella tidning L 285/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1565/2004 av den 3 september 2004 om en särskild interventionsåtgärd för havre i Finland och Sverige för regleringsåret 2004/05 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS UNION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1784/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmil (!), särskilt artikel 7 i denna, och av följande skäl: (1) Havre räknas till de produkter som omfattas av den ge- mensamma organisationen av marknaden för spannmål. Det utgör dock inte en del av de basspannmål som avses i artikel 3 i förordning (EG) nr 1784/2003 och som får köpas upp för intervention. Havre är en viktig och traditionell produkt i Finland och Sverige och är väl anpassad till klimatförhållandena i dessa länder. Produktionen överstiger med råge behoven i dessa länder, vilket har lett till att man har varit tvungen att avsätta överskottet till tredjeland. Anslutningen till gemenskapen har inte förändrat den tidigare situationen. En eventuell minskning av havreodlingen i Finland och Sverige skulle gynna produktionen av andra spannmål som omfattas av interventionssystemet, särskilt korn. Si- tuationen för korn kännetecknas av en överproduktion, såväl i dessa båda nordiska länder som i övriga gemen- skapen. Om man skulle börja odla korn i stället för havre skulle detta endast leda till ökad överskottsproduktion. Det bör därför säkerställas att exporten av havre till tred- jeland kan fortsätta. Havre kan få det exportbidrag som avses i artikel 13 i förordning (EG) nr 1784/2003. Finlands och Sveriges geografiska placering är mindre gynnsam ur exportsyn- punkt än övriga medlemsstaters. Fastställandet av ett ex- portbidrag på grundval av nämnda artikel 13 gynnar främst exporten från dessa andra länder. Det kan därför antas att dessa två nordiska länders havreproduktion mer och mer kommer att ersättas av kornproduktion. Man kan därför vänta sig att betydande kvantiteter korn, som endast kan avsättas genom export till tredjeland, under de kommande regleringsåren kommer att interven- tionslagras i Finland och Sverige i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 1784/2003. Export från interven- tionslagren är mer kostsam för gemenskapsbudgeten än direkt export. (!) EUT L 270, 21.10.2003, s. 78. (5) (6) (10) (11) En särskild interventionsåtgärd enligt artikel 7 i förord- ning (EG) nr 1784/2003 gör det möjligt att undvika extra kostnader. Denna interventionsåtgärd kan utformas som en åtgärd avsedd att lätta havremarknaden i Finland och Sverige. Beviljandet av exportbidrag på grundval av en anbudsinfordran som endast tillämpas på havre som producerats och exporterats från dessa två länder utgör den bästa åtgärden i detta sammanhang. Denna åtgärds utformning och mål gör det lämpligt att i tilämpliga delar för detta syfte tillämpa artikel 13 i för- ordning (EG) nr 1784/2003 samt de förordningar som antagits för tillämpningen av denna, särskilt kommissio- nens förordning (EG) nr 1501/95 av den 29 juni 1995 om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmåls- sektorn (?). I förordning (EG) nr 1501/95 föreskrivs, förutom anbud- givarnas åtaganden, förpliktelsen att lämna in en ansökan om exportlicens och att ställa en säkerhet. Storleken på denna säkerhet bör fastställas. Spannmålen i fråga bör exporteras från medlemsstater för vilka en särskild interventionsåtgärd har vidtagits. Det är därför nödvändigt att begränsa användandet av exportlicenser, dels för exporter från en medlemsstat där ansökan om exportlicens lämnats in, dels för havre som har producerats i Finland och Sverige. Med beaktande av noll-noll-avtalet med Bulgarien och Rumänien är det nödvändigt att undanta dessa länder från listan över möjliga destinationer. Likaledes är denna stödordning beräknad som en funktion av avståndet till destinationerna och då är det viktigt att undanta de nä- raliggande destinationer som skulle kunna dra störst nytta av det, med vilka menas Schweiz och Norge. För att garantera att alla berörda parter behandlas lika är det nödvändigt att fastställa att giltighetstiden för alla de utfärdade licenserna skall vara densamma. För att ett anbudsförfarande som gäller export skall ut- falla väl är det nödvändigt att fastställa en minsta kvan- titet samt tidsfristen och formen för vidarbefordran av de anbud som lämnats in till de behöriga myndigheterna. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Förvaltningskommittén för spannmål. (?) EGT L 147, 30.6.1995, s. 7. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 777/2004 (EUT L 123, 27.4.2004, s. 50).