L 56/76 Europeiska unionens officiella tidning 24.2.2004 KOMMISSIONENS BESLUT av den 23 oktober 2003 om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet (Ärende COMP/C/38.170 - Reims II nyanmälan) [delgivet med nr K(2003) 3892] (Endast de spanska, danska, tyska, grekiska, engelska, franska, italienska, nederländska, portugisiska, finska och svenska texterna är giltiga) (Text av betydelse för EES) (2004/139/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samar- betsområdet, med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 835 och 86 (!), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003 (?), särskilt artiklarna 2, 6 och 8 i denna, med beaktande av den ansökan om icke-ingripandebesked och den anmälan för att erhålla undantag som den 18 juni 2001 lämnats in i enlighet med artiklarna 2 och 4 i förordning nr 17, med beaktande av kommissionens beslut av den 14 april 2003 om att inleda förfaranden i detta ärende, efter att i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 ha offentliggjort ansökan och anmälan i sammandrag (?), efter att ha samrått med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, med beaktande av förhörsombudets slutrapport i detta ären- de ("), och av följande skäl: 1. INLEDNING (1) — Den 18 juni 2001 anmäldes Reims II-avtalet (Ersättning för obligatorisk utdelning av utrikespost) till kommissio- (!) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62. (2) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1. (3) EUT C 94, 23.4.2003, s. 3. (4) EUT C 48, 24.2.2004. nen i syfte att erhålla icke-ingripandebesked enligt artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet eller ett undantag enligt artikel 81.3 i EG-fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet, sedan det undantag som beviljats av kommissionen den 15 september 1999 upphört att gälla (nedan kallat ”undantagsbeslutet från 19997”) (5). (2) — Reims Il-avtalet är det instrument vissa offentliga post- operatörer (5) använder för att kollektivt fastställa termi- nalavgifter. Terminalavgifterna är den ersättning offent- liga postoperatörer betalar varandra för utdelning av inkommande utrikespost. Den mottagande offentliga postoperatören får ersättning av den sändande operatö- ren för utdelning av dennes utrikespost. (3) — I avtalet uttrycks terminalavgifterna som en procentan- del av mottagarlandets inrikestaxa. Det ursprungliga Reims II-avtalet anmäldes för första gången till kommis- sionen 1997. Det beviljades ett undantag 1999. Enligt det ursprungliga Reims II-avtalet skulle terminalavgifter- na höjas under en övergångsperiod tills de år 2001 nådde högst 80 & av inrikestaxan. I undantagsbeslutet från 1999 begränsade kommissionen emellertid undan- taget för avtalet till utgången av 2001 och till terminalav- gifter på högst 70 94 av inrikestaxan. () Kommissionens beslut 1999/695/EG i ärende COMP/36.748 — Reims II (EGT L 275, 26.10.1999, s. 17). () Offentliga postoperatörer är bolag eller statliga myndigheter vars huvuduppgift är att erbjuda samhällsomfattande posttjänster i hela landet, ofta till enhetligt pris. De är även ålagda att erbjuda internationella posttjänster, dels genom att skicka internationell post till offentliga postoperatörer i andra länder för utdelning, dels genom att dela ut inkommande internationell post. Med offentliga postoperatörer avses i det anmälda avtalet både offent- liga och privata postoperatörer som tilldelats ett samhällsomfat- tande utdelningsuppdrag.