L 126/6 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 8.5.2001 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 896/2001 av den 7 maj 2001 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 404/93 när det gäller importsystemet för bananer i gemenskapen EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (!), senast ändrad genom förordning (EG) nr 216/2001 (?), särskilt artikel 20 i denna, och av följande skäl: (1) Genom förordning (EG) nr 216/2001 ändrade rådet den ordning för import av bananer som inrättades genom avdelning IV i förordning (EEG) nr 404/93. Rådet öppnade särskilt en autonom tullkvot C på 850 000 ton, med en tullsats på 300 euro per ton, utöver den tullkvot på 2 200 000 ton som konsoliderats inom Världshan- delsorganisationen (WTO) och den extra tullkvoten på 353 000 ton. De bestämmelser som krävs för genomfö- randet av denna ordning bör fastställas, bland annat de övergångsbestämmelser som motiveras av att den här förordningen träder i kraft den 1 juli 2001 samt bestäm- melser om import till gemensam tullsats. Eftersom det inte finns något avtal med de avtalsparter i Världshandelsorganisationen som har ett väsentligt intresse av att leverera bananer, bör artikel 18.1 sista stycket i förordning (EEG) nr 404/93 tillämpas, vilket innebär att tullkvoterna A och B inte bör delas upp mellan leverantörsländerna. I artikel 19 i förordning (EEG) nr 404/93 föreskrivs att tullkvoterna skall förvaltas enligt en metod som grundar sig på traditionella handelsmönster och kallas traditio- nella aktörer/nya aktörer eller enligt andra metoder. För att den nya ordningen skall kunna genomföras från och med andra halvåret 2001, är det lämpligt att ge tillträde till tullkvoterna för de traditionella aktörer som åtar sig att för egen räkning köpa färska produkter eller hela produktionen från producenter i tredje land, inklusive transport till och lossning på gemenskapens tullområde, under en referensperiod. I denna förordning kallas dessa verksamheter primärimport. De traditionella aktörerna bör definieras för samtliga tullkvoter, och deras referenskvantiteter bör fastställas enligt samma kriterier, men med olika metoder beroende (!) EGT L 47, 25.2.1993, s. 1. (2) EGT L 31, 2.2.2001, s. 2. på om de har försett gemenskapsmarknaden med bananer från tredje land utanför AVS och bananer från icke-traditionell import från AVS-stater eller traditionella AVS-bananer under referensperioden, enligt definitio- nerna i artikel 16 i förordning (EEG) nr 404/93 som tillämpades före ändringen enligt förordning (EG) nr 216/2001. Referensperioden för att definiera aktörkategorier och fastställa de traditionella aktörernas referenskvantiteter bör vara = treårsperioden — 1994—-1996. = Perioden 1994-1996 är den sista treårsperiod för vilken kommis- sionen förfogar över väl kontrollerade uppgifter om primärimporten. Denna period är också lämplig för att lösa en konflikt som pågått under flera år med vissa av gemenskapens handelspartner. Tack vare de uppgifter som finns tillgängliga och som tagits fram för förvalt- ningen av de kvoter som öppnades 1998, är det inte nödvändigt att införa en registrering av traditionella aktörer. En del av tullkvoterna bör reserveras för icke-traditio- nella aktörer. Denna del bör göra det möjligt för aktörer som inte tidigare har genomfört primärimport under referensperioden att fullfölja sin handelsverksamhet och att anpassa sig till de nya bestämmelserna samt göra det möjligt för aktörerna att bedriva importhandel och på så sätt främja en sund konkurrens. Erfarenheten från flera års tillämpning av ordningen för import av bananer på gemenskapsnivå visar att kraven för icke-traditionella aktörer och godkännande av nya aktörer måste skärpas för att undvika att bulvaner regi- streras och att ansökningar som är fiktiva eller lämnas in i spekulationssyfte godkäns. Det är särskilt motiverat att kräva en minsta erfarenhet av import av färska bananer. För att också undvika ansökningar om iårlig tilldelning som inte står i proportion till aktörernas verkliga möjlig- heter och som inte skulle följas av licensansökningar för motsvarande kvantiteter måste det vid ansökan om en årlig tilldelning krävas att en säkerhet ställs, som ersätter säkerheten för importlicensen. Denna säkerhet bör frisläppas utan dröjsmål i proportion till de kvantiteter för vilka aktören faktiskt använder sin årliga tilldelning och för vilka han kan uppvisa bevis på att transporten och lossningen, samt övergång till fri omsättning, av varor — faktiskt — skett i - gemenskapen, = för