186 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 03/Vol. 42 392R1601 27.6.92 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 173/13 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1601/92 av den 15 juni 1992 om särskilda åtgärder för Kanarieöarna rörande vissa jordbruksprodukter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 28, 42 och 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Genom rådets förordning (EEG) nr 1911/91 av den 26 juni 1991 om tillämpningen av gemenskapsrättens bestämmelser vad avser Kanarieöarna(f) integreras Kanarieöarna i gemenskapens tullområde och de gemensamma program- men. Enligt artiklarna 2 och 10 i ovannämnda förordning tillämpas den gemensamma jordbrukspolitiken först när en särskild försörjningsordning träder i kraft. Denna till- lämpning måste även åtföljas av särskilda åtgärder för jordbruksproduktion. I rådets beslut 91/314/EEG av den 26 juni 1991 om införandet av ett särskilt åtgärdsprogram för Kanarieöarna på nd av deras ökaraktär och avsides läge (Poseican)(5), fastställs de allmänna riktlinjerna för de åtgärder som skall genomföras med hänsyn till de särskilda problem och begränsningar som finns på dessa öar. Kanarieöarnas mycket speciella geografiska läge i förhållande till källorna för försörjning av produkter till vissa livsmedels- sektorer som är väsentliga för den dagliga konsumtionen eller tillverkningen, förorsakar kostnader som utgör en svår belastning för de berörda sektorerna. Denna naturbetingade belastning kan avhjälpas med befrielse från avgifter eller tul- lar på de berörda produkterna när de importeras direkt från tredje land. Konkurrenskraften på ögrupperna för samma produkter med ursprung i gemenskapen bör bevaras, dels för att uppnå målet med Poseican, nämligen att effektivt reducera priserna (') EGT nr C 145, 6.6.1992, s. 13. (?) Yttrandet avgivet den 9 juni 1992. () Yttrandet avgivet den 27 maj 1992. () EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 284/92 (EGT nr L 314, 7.2.1992, s. 6). (5) EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 5. genom att främja konkurrens mellan olika försörjningskällor, dels för att förhindra störningar av de traditionella handelsflödena. Därför bör det fastställas att försörjningen till denna region av samma produkter från den övriga gemenskapen skall ske på villkor som för slutanvändaren blir likvärdiga med befrielse från importavgifter eller tullar på produkter från tredje land, och som grundar sig på de priser som tillämpas vid export till tredje land. I vissa fall blir det nödvändigt att fastställa ett system med importlicenser. Kvantiteterna för de produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen måste fastställas inom ramen för de försörjningsbalanser som görs upp regelbundet och som får justeras under året utifrån den lokala marknadens väsentliga behov och med hänsyn till den lokala produktionen och traditionella handelsflöden. Denna ordning bör påverka produktionskostnaderna och reducera konsumentpriserna, och därför bör lämpliga åtgärder föreskrivas för att övervaka denna påverkan. För att undvika snedvridning i handeln kan produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen inte sändas vidare till andra delar av gemenskapen eller återexporteras till tredje land. Ett undantag från denna princip bör dock göras för produkter som av tradition bearbetas på Kanarieöarna och sedan sänds vidare eller återexporteras inom ramen för de vanliga handelsflödena. De speciella förhållandena för jordbruket på Kanarieöarna kräver särskild hänsyn, och det är nödvändigt att vidta åtgärder som skall åtfölja ikraftträdandet av den gemensamma = jordbrukspolitiken, för såväl boskaps- uppfödning och animalieproduktion som vegetabilieproduktion. För att främja utvecklingen av den = traditionella boskapsuppfödningen på Kanarieöarna bör det dels ges stöd till genetisk förbättring genom inköp av renrasiga avelsdjur, dels utdelas tilläggsbidrag för gödning av vuxna handjur av nötkreatur, för bevarandet av am- och dikobesättningar och för får- och getköttsproduktion, och dessutom bör konsumtionen av lokalt framställda färska mjölkprodukter främjas. I avvaktan på en utveckling av den lokala boskapsuppfödningen bör det tillfälligt och i gradvis minskande omfattning, så att inte ovannämnda mål äventyras, föreskrivas en försörjning med handjur för gödning, inom de gränser som den lokala konsumtionen ställer och som skall utvärderas regelbundet. Vad gäller odlingen av frukt och grönsaker samt växter och blommor bör åtgärder vidtas för att öka produktionen,