L 354/34 Europeiska unionens officiella tidning 31.12.2008 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) NR 1334/2008 av den 16 december 2008 om aromer och vissa livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper för användning i och på livsmedel och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1601/91, förordningarna (EG) nr 2232/96 och (EG) nr 110/2008 samt direktiv 2000/13/EG (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: (1) Rådets direktiv 88/388/EEG av den 22 juni 1988 om till- närmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer (?) behöver uppdateras till följd av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Av tydlighetsskäl — och = effektivitetsskäl - bör = direktiv 88/388/EEG ersättas med denna förordning. I rådets beslut 88/389/EEG av den 22 juni 1988 om att kommissionen ska upprätta en förteckning över ursprungsmaterial och ämnen som används vid framställ- ning av aromer (') fastställs att denna förteckning ska upp- rättas senast 24 månader efter det att det har antagits. Det beslutet är nu föråldrat och bör upphöra att gälla. I kommissionens direktiv 91/71/EEG av den 16 januari 1991 om komplettering av rådets direktiv 88/388/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer (?) fastställs bestämmelser om märkning av aromer. Dessa bestämmelser ersätts med denna förordning och direktivet bör nu upphöra att gälla. (!) EUT C 168, 20.7.2007, s. 34. (?) Europaparlamentets yttrande av den 10 juli 2007 (EUT C 175 E, 10.7.2008, s. 176), rådets gemensamma ståndpunkt av den 10 mars 2008 (EUT C 111 E, 6.5.2008, s. 46) och Europaparlamentets stånd- punkt av den 8 juli 2008 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 18 november 2008. (?) EGT L 184, 15.7.1988, s. 61. (4) EGT L 184, 15.7.1988, s. 67. () EGT L 42, 15.2.1991, s. 25. (4) Den fria rörligheten för säkra och hälsosamma livsmedel är en väsentlig del av den inre marknaden och bidrar i hög grad till medborgarnas hälsa och välbefinnande samt till att tillvarata deras sociala och ekonomiska intressen. För att skydda människors hälsa bör denna förordning omfatta aromer, ursprungsmaterial för aromer samt livs- medel som innehåller aromer. Den bör också omfatta vissa livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper som tillförs livsmedel i det primära syftet att ge arom och som väsentligt bidrar till förekomsten i livsmedel av vissa icke önskvärda ämnen som förekommer naturligt (nedan kal- lade livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper), deras ursprungsmaterial och livsmedel som innehåller sådana. Råa livsmedel som inte har genomgått någon bearbetning och icke sammansatta livsmedel som kryddor, örter, teer och infusioner (t.ex. frukt- eller örtte) samt blandningar av kryddor och/eller örter, blandningar av te och blandningar till infusioner, så länge de konsumeras som sådana ochfeller så länge de inte tillförs livsmedel, omfattas inte av denna förordning. Aromer används för att förbättra eller förändra livsmedels lukt och/eller smak på ett sätt som gagnar konsumenten. Aromer och livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper bör endast användas om de uppfyller kriteri- erna i denna förordning. De måste vara säkra när de används och vissa aromer bör därför genomgå en riskbe- dömning innan de kan tillåtas i livsmedel. Om möjligt bör uppmärksamheten inriktas på huruvida användningen av vissa aromer skulle kunna ha några negativa konsekvenser för sårbara grupper. Användningen av aromer får inte vil- seleda konsumenten och deras förekomst i livsmedel bör därför alltid anges genom lämplig märkning. Aromer bör i synnerhet inte användas på ett sådant sätt att konsumen- terna vilseleds i frågor som bland annat rör de använda ingrediensernas karaktär, färskhet och kvalitet, naturlighe- ten hos en produkt eller en produktionsprocess eller pro- duktens näringskvalitet. Vid godkännande av aromer bör hänsyn även tas till andra relevanta faktorer, däribland samhällsrelaterade, ekonomiska,  traditionsrelaterade, etiska och miljörelaterade faktorer, samt försiktighetsprin- cipen och frågan om huruvida kontroller är genomförbara.