24.8.2004 Europeiska unionens officiella tidning L 274/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1492/2004 av den 23 augusti 2004 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 beträffande utrotnings- åtgärder för transmissibel spongiform encefalopati hos nötkreatur, får och getter, handel med och import av sperma och embryon från får och getter samt specificerat riskmaterial (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati (!), särskilt artikel 23 första stycket i denna, och av följande skäl: (1) I förordning (EG) nr 999/2001 fastställs bestämmelser om utrotningsåtgärder som skall vidtas när transmissibel spongiform encefalopati (TSE) har bekräftats hos nötkrea- tur, får och getter. Vetenskapliga styrkommittén konstaterade i sitt yttrande den 14 september 2000 om BSE-relaterad slakt av nöt- kreatur att i stort sett samma resultat kan uppnås genom slakt av födelsekohort som genom slakt av hela besätt- ningar. Den 21 april 2004 antog panelen för biologiska faror inom Europeiska myndigheten för livsmedelssäker- het ett yttrande där det konstateras att det inte finns tillräckliga ytterligare argument för att ändra Vetenskap- liga styrkommitténs yttrande. Bestämmelserna om slakt i förordning (EG) nr 999/2001 bör anpassas så att de överensstämmer med dessa yttranden. För att rättsläget skall stå klart är det även nödvändigt att klargöra definitionen av en kohort vid ett BSE-fall och vilka åtgärder som skall vidtas när det gäller djur i ko- horter så att olika tolkningar undviks. Det är dessutom nödvändigt att klargöra hur åtgärderna för utrotning av TSE skall tillämpas på dräktiga tackor och anläggningar med flera besättningar. För att ta hän- syn till praktiska problem bör reglerna ändras vad be- träffar anläggningar som föder upp slaktlamm, införandet av tackor av en okänd genotyp på smittade anläggningar och den tid som undantag skall gälla för destruktion av djur på anläggningar eller avelsanläggningar med låg frekvens av ARR-allelen. (!) EGT IL 147, 31.5.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 876/2004 (EUT L 162, 30.4.2004, s. 52). (5) (10) (11) Åtgärder för utrotning av skrapie har, som Vetenskapliga styrkommittén rekommenderade i sitt yttrande av den 4 april 2002, införts i förordning (EG) nr 999/2001, änd- rad genom kommissionens förordning 260/2003 (?). Dessa åtgärder har av administrativa skäl införts succes- sivt. Det finns för närvarande inga belägg för att slakt- kroppar av djur som är yngre är två månader är infekte- rade i någon högre utsträckning, förutsatt att slaktbipro- dukterna inklusive huvudet avlägsnas. Utrotningsåtgär- derna bör ändras ytterligare för att lösa problem som uppstått när det gäller dessa ungdjur i vissa medlemssta- ter. Det bör införas begränsningar för anläggningar där det finns ett misstänkt fall av skrapie hos får eller getter för att förhindra att andra eventuellt smittade djur förflyttas innan misstanken bekräftats. Testkraven för att lyfta begränsningarna för smittade an- läggningar har visat sig vara alltför betungande i sam- band med stora fårbesättningar och bör därför ändras. Dessutom bör definitionen av målgruppen för sådan test- ning klargöras. Allmänna bestämmelser om handel med och import av sperma och embryon från får och getter finns i rådets direktiv 92/65/EEG (?). Särskilda TSE-bestämmelser för utsläppande på marknaden av sperma och embryon från dessa djurarter bör fastställas i denna förordning. I överensstämmelse med de gällande bestämmelserna om specificerat — riskmaterial — enligt - förordning (EG) nr 999/2001 för att undanta länd- och bröstkotornas tvä- rutskott från förteckningen över specificerat riskmaterial bör inte heller taggutskotten, halskotornas tagg- och tvä- rutskott och den mediala korsbenskammen betraktas som specificerat riskmaterial. Förordning (EG) nr 999/2001 bör därför ändras i enlig- het med detta. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsme- delskedjan och djurhälsa. (2) EUT L 37, 13.2.2003, s. 7. () EGT L 268, 14.9.1992, s. 54. Direktivet senast ändrat genom di- rektiv 2004/68/EG (EUT L 139, 30.4.2004, s. 320).