10.1.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 6/45 RÅDETS DIREKTIV 2001/102/EG av den 27 november 2001 om ändring av rådets direktiv 1999/29/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoder (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 1999/29/EG av den 22 april 1999 om främmande ämnen och produkter i djurfoder ('), särskilt artikel 10 a i detta, med beaktande av kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) I direktiv 1999/29/EG föreskrivs att foderråvaror får omsättas i gemenskapen bara om de är sunda, genuina och av säljbar kvalitet. Termen ”dioxiner” betecknar en grupp besläktade ämnen som består av 75 polyklorerade dibenso-p-dioxiner (PCDD) och 133 polyklorerade dibensofuraner (PCDPF), av vilka 17 utgör ett problem i toxikologiskt hänseende. Den mest toxiska av dessa ämnen är 2,3,7,8-tetraklordi- benzo-p-dioxin (TCDD), som av IARC (International Agency for Research on Cancer) och andra erkända internationella — organisationer har klassificerats som cancerogen för människor. Vetenskapliga kommittén för livsmedel har precis som Världshälsoorganisationen (WHO) kommit fram till att dioxiner inte har någon cancerogen effekt under ett visst gränsvärde. Andra negativa effekter, som endometrios, neurologiska beteen- deeffekter eller immunsuppressiva effekter, uppstår vid mycket lägre halter och är därför relevanta för bestäm- ningen av ett tolerabelt intag. Polyklorerade bifenyler (PCB) är en grupp av 209 olika besläktade ämnen som kan indelas i två grupper utifrån deras toxikologiska egenskaper: 12 av dem uppvisar toxikologiska egenskaper som liknar dioxiners, vilket gör att de ofta kallas ”dioxinlika PCB”. De andra PCB har en annan toxikologisk profil och uppvisar inte dioxinlik toxicitet. (!) EGT L 115, 4.5.1999, s. 32. (4) Varje besläktat ämne av dioxin eller dioxinlika PCB uppvisar olik grad av toxicitet. För att kunna samman- ställa dessa olika ämnens toxicitet har begreppet toxin- ekvivalent (TEF) införts för att underlätta riskbedömning och kontrollreglering. Detta innebär att analysresultaten från samtliga 17 olika dioxiner och 12 dioxinlika PCB uttrycks i en kvantifierbar enhet: ”total TCDD-ekviva- lens” (TEQ). Dioxiner och PCB är extremt resistenta mot kemisk och biologisk nedbrytning och blir därför kvar i naturen och anrikas i foder- och livsmedelskedjan. Förekomsten av dioxiner, PCB och dioxinlika PCB i miljön ger upphov till en bakgrundskontaminering som påverkar alla landväxter som betas eller används som foderråvaror, liksom även den akvatiska foderkedjan. Det samma gäller jord som kan kontaminera foderråvaror eller intas direkt av djur. Utöver denna bakgrundskonta- minering kan oavsiktlig direkt kontaminering av foderrå- varor ske genom begränsade dioxinutsläpp från indu- strier, genom att foderråvaror kontamineras vid produk- tion, beredning eller transport samt genom olagligheter eller brister i ledningen under fodertillverkningen. Över 90946 av människors exponering för dioxiner kommer från livsmedel. Livsmedel av animaliskt ursprung står vanligtvis för ca 80 4 av den samman- lagda exponeringen. Dioxin i djur kommer huvudsak- ligen från fodret. Foder, och i vissa fall jord, kan därför vara potentiella källor till dioxinkontaminering. Vetenskapliga kommittén för livsmedel avgav den 30 maj 2001 ett yttrande om riskbedömning av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel. Detta yttrande är en aktualisering som grundar sig på nya vetenskapliga rön som framkommit efter yttrandet från Vetenskapliga kommittén för livsmedel i denna fråga den 22 november 2000. Kommittén fastställde ett tolerabelt veckointag (TWI) för dioxiner och dioxinlika PCB på 14 pg WHO-TEQ/kg kroppsvikt. Exponeringsbedömningar visar att en betydande del av gemenskapens befolkning får i sig mer än det tolerabla intaget via kosten.