31.10.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 287/3 I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2130/2001 av den 29 oktober 2001 om åtgärder inom området för stöd till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd i utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 179.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) Förenta nationerna har inom ramen för flyktingpolitiken antagit konventionen angående flyktingars rättsliga ställ- ning, undertecknad i Genéve den 28 juli 1951, New York-protokollet av den 31 januari 1967 och ett flertal resolutioner på detta område och inom områdena mänskliga rättigheter och humanitär rätt. Allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna av den 10 december 1948, internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter av den 16 december 1966, internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter av den 16 december 1966, konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor av den 18 december 1979 och konventionen om barnets rättigheter av den 20 november 1989 behandlar också flyktingar. Europaparlamentet har antagit ett flertal resolutioner på detta område, däribland resolutionen av den 16 december 1983 om bistånd till flyktingar i utvecklings- länderna (). Såväl Europaparlamentet som rådet har uppmanat till ett ökat engagemang från gemenskapens sida på detta område. För att Europeiska gemenskapen skall kunna fullfölja en hållbar utvecklingspolitik bör en integrerad, samman- hängande och effektiv strategi utvecklas för gemen- skapsåtgärder som rör humanitärt bistånd, återanpass- ning, stöd till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd samt utvecklingssamarbete. (!) EGT C 120 E, 24.4.2001, s. 163. (") Europaparlamentets yttrande av den 53 juli 2001 (ännu ej offent- liggjort i EGT) och rådets beslut av den 16 oktober 2001. () EGT C 10, 16.1.1984, s. 278. (6) (10) Det är särskilt nödvändigt att stöd till befolknings- grupper som tvingats lämna sin hembygd ingår som ett led i utvecklingsstrategin för de länder och befolknings- grupper som mottar detta stöd. I denna mening bör gemenskapens åtgärder underlätta övergången från kata- stroffasen till utvecklingsfasen genom att främja den socioekonomiska integreringen eller återintegreringen av de berörda befolkningsgrupperna och, med hänsyn till nödvändigheten att eliminera orsakerna till väpnade konflikter, främja upprättandet eller stärkandet av demo- kratiska strukturer liksom befolkningens roll i utveck- lingsprocessen. Programmen för stöd till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd eller till demobiliserade soldater ingår som en integrerad del i en övergripande återanpassningsstrategi till förmån för utvecklingslän- derna i Asien och Latinamerika. En förutsättning för att programmen skall bli effektiva är att det sker en samord- ning av stödet såväl på gemenskapsnivå som tillsam- mans med andra givare, icke-statliga organisationer och FN-organ, särskilt FN:s flyktingkommissariat (UNHCR). Kommissionen bör ansvara för kontroll och insyn när det gäller de medel som slussas via de icke-statliga orga- nisationernas och FN:s kanaler. Kommissionen är dess- utom politiskt ansvarig för hur dess medel används av icke-statliga organisationer och FN. Det bör säkerställas att gemenskapens och olika natio- nella och internationella förebyggande mekanismer och interventionsmekanismer är effektiva och enhetliga, dels för att förhindra konflikter, dels för att främja fredliga lösningar på politiska konflikter och krig som tvingar människor att lämna sin hembygd. De fackorgan och särskilda organisationer samt icke- statliga — organisationer som genomför detta slags åtgärder har skaffat sig mycket stor erfarenhet vad gäller stöd till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd. Det är önskvärt att åtgärder till förmån för befolknings- grupper som tvingats lämna sin hembygd kommer att omfattas av en strategi som syftar till att få den s.k. överlevnadsfasen att övergå i en ”självförsörjningsfas” i vilken befolkningsgruppers beroende minskar.