5.1.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 3/1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 6/2002 av den 12 december 2001 om gemenskapsformgivning EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORD- NING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), och av följande skäl: (1) Ett enhetligt system för att införa en gemenskapsform- givning med enhetligt skydd och enhetlig verkan inom gemenskapens hela territorium skulle främja gemen- skapens mål enligt fördraget. Endast Beneluxländerna har infört en enhetlig form- skyddslag. I alla andra medlemsstater regleras formskydd i relevant nationell lagstiftning och är begränsat till den aktuella medlemsstatens territorium. Identiska formgiv- ningar kan därför ha olika skydd i olika medlemsstater och skyddet kan gälla till förmån för olika innehavare; detta medför ofrånkomligen konflikter i handeln mellan medlemsstaterna. De betydande skillnaderna mellan medlemsstaternas formskyddslagstiftningar hindrar och snedvrider konkur- rensen inom gemenskapen. I jämförelse med inhemsk handel med och konkurrens mellan produkter som inne- fattar en formgivning, hindras och snedvrids handeln och konkurrensen inom gemenskapen genom det stora antalet ansökningar, myndigheter, förfaranden, lagar och till ett land begränsade ensamrätter samt de samman- lagda administrativa utgifterna, som medför betydande kostnader och avgifter för den sökande. Europaparla- mentets och rådets direktiv 98/71/EG av den 13 oktober (!) EGT C 29, 31.1.1994, s. 20 och EGT C 248, 29.8.2000, s. 3. (") EGT C 67, 1.3.2001, s. 318. () EGT C 110, 2.5.1995 och EGT C 75, 15.3.2000, s. 35. (4) 1998 om mönsterskydd (') bidrar till att avhjälpa situa- tionen. Begränsningen av formskyddet till de enskilda medlems- staternas territorium, oavsett om deras lagstiftningar är närmade till varandra, kan leda till en uppdelning av den inre marknaden när det gäller produkter som innefattar en formgivning som omfattas av nationella rättigheter som innehas av olika personer, vilket hindrar den fria rörligheten för varor. Av denna anledning bör en gemenskapsformgivning skapas som är direkt tillämplig i varje medlemsstat, eftersom det endast på detta sätt är möjligt att genom en ansökan till Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken och formgivning) i enlighet med ett gemensamt förfarande enligt en enda lagstift- ning erhålla ett formskydd för ett område som omfattar alla medlemsstater. Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, särskilt ett formskydd för ett område som omfattar alla medlems- stater, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på grund av omfattningen och verkan av inrättandet av en gemenskapsformgivning och en gemenskapsmyndighet på området, och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mil. Ökat skydd för industriell formgivning stimulerar inte endast de enskilda formgivarna att bidra till gemen- skapens samlade höga kompetens på området, utan främjar också innovation och utveckling av nya produkter och investeringar i produktionen av dessa. Ett mer lättillgängligt system för formskydd som är anpassat till den inre marknadens behov är därför väsentligt för gemenskapens näringsliv. () EGT L 289, 28.10.1998, s. 28.