30. 6. 95 Europeiska gemenskapernas officielia tidning Nr L 147/7 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95 av den 29 juni 1995 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål ('), senast ändrad genom Anslut- ningsakten för Österrike, Finland och Sverige och genom förordning (EG) nr 3290/94 (2), särskilt artiklarna 13.11 och 16.2 i denna, och med beaktande av följande: För produkter som omfattas av den gemensamma organi- sationen av marknaden för spannmål måste exportbidrag, utjämningskoefficienter och exportavgifter fastställas som en särskild åtgärd vid störningar inom spannmålssektorn enligt vissa antagna kriterier för att täcka skillnaden mellan noteringar och priser på dessa produkter inom gemenskapen och på världsmarknaden. Med hänsyn till prisskillnaden på det spannmål som bjuds ut av de olika exportländerna på världsmarknaden är det lämpligt att särskilt beakta de olika speditionskost- naderna och att fastställa exportbidragen med hänsyn tagen till skillnaden mellan de representativa priserna inom gemenskapen och de mest förnånliga noteringarna och priserna på världsmarknaden. För att göra det möjligt att exportera finmalet mjöl, kross- gryn, grovt mjöl och malt bör, å ena sidan, priserna för basspannmål och de kvantiteter som är nödvändiga för tillverkning av produkterna i fråga och värdet av bipro- dukterna och, å andra sidan, produkternas avsättningsmöj- ligheter och = försäljningsvillkor på världsmarknaden beaktas för att fastställa exportbidragen. För att utjämningskoefficienten skall fungera i enlighet med föreskrifterna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 är det nödvändigt att de kan differen- tieras efter destinationen för de produkter som skall exporteras. (') EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21. () EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105. För en effektiv förvaltning av gemenskapens fonder och för att ta hänsyn till exportmöjligheterna för produkterna i fråga är det lämpligt att föreskriva att exportbidrag och exportavgifter fastställs genom ett anbudsförfarande för en bestämd kvantitet för de produkter som avses i artikel 1.1 a och b i förordning (EEG) nr 1766/92. De anbudsinfordringar som genomförs bör omfattas av enhetliga principer för att säkerställa lika behandling av alla berörda parter inom gemenskapen. För detta ändamål bör offentliggörandet av beslut om anbudsinfordran i Europeiska gemenskapernas officiella tidning åtföljas av ett meddelande om anbudsinfordran. Anbuden måste innehålla de uppgifter som är nödvändiga för deras värdering och åtföljas av vissa formella förpliktel- ser. Ett högsta exportbidrag eller en lägsta exportavgift bör fastställas. Detta förfarande säkerställer att alla de kvanti- teter som berörs av detta fastställande tilldelas. Marknadssituationer kan uppstå där de ekonomiska aspekterna för den avsedda exporten leder till att en anbudsinfordran inte fullföljs istället för att fastställa ett exportbidrag eller en exportavgift. En säkerhet bör ställa för anbudet, som skall säkerställa att den licens som utfärdats inom ramen för anbudsinfordran används vid export av kvantiteterna. Denna förpliktelse kan bara uppfyllas om anbudet fullföljs. Om anbudet åter- kallas måste säkerheten förverkas. Närmare föreskrifter måste fastställas för meddelande av resultat av anbudsinfordran till dem som lämnat anbud och för utfärdande av de licenser som krävs för export av de tilldelade kvantiterna. För att fastställa exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 i förordning (EEG) nr 1766/92 och för att kontrollåtgärder inte skall behöva införas för att avslöja mindre variationer i den mängd basspannmål som an- vänds, vilka inte märkbart påverkar produktens kvalitet är det lämpligt att anta en enhetlig värderingsmetod. Bland de tekniska metoderna för värdering av kvantiteten basspannmål har analysen av askinnehållet av de tillver- kade produkterna visat sig vara den mest effektiva. Det är lämpligt att denna analys utförs på samma sätt inom hela gemenskapen.