168 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12/Vol. 02 393L0076 Nr L 237/28 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 22.9.93 RÅDETS DIREKTIV av den 13 september 1993 om begränsning av koldioxidutsläpp genom en förbättring av energieffektiviteten (SAVE) (93/76/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 130s och 235 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och med beaktande av följande: Genom sin resolution av den 16 september 1986 (') ställde rådet upp nya mål för gemenskapens energipolitik fram till 1995 och ett mål om samstämmighet mellan medlemsstaternas politik. Rådet (med ministrar ansvariga för miljö och energi) enades vid mötet den 29 oktober 1990 om att gemenska- pen och medlemsstaterna var beredda att vidta åtgärder med avsikt att uppnå en stabilisering av de totala utsläppen av koldioxid på 1990 års nivå senast år 2000 i gemenskapen som helhet, under förutsättning att andra ledande länder åtar sig liknande förpliktelser och med hänsynstagande till de mål för stabilisering eller minsk- ning av utsläpp inom olika tidsfrister som ett antal medlemsstater fastställt. Man enades också om att medlemsstater vilka som utgångspunkt har en relativt låg energiförbrukning och således låga utsläpp beräknat per invånare eller beräknat på annan lämplig grundval är berättigade att ha mål eller strategier för koldioxiduts- läpp som motsvarar deras ekonomiska och sociala utveckling, samtidigt som energieffektiviteten i samband med deras ekonomiska verksamhet förbättras. Genom - beslut 91/565/EEG antog rådet SAVE- programmet som är avsett att främja energieffektiviteten i gemenskapen (5). I artikel 130r i fördraget fastställs att ett av målen för gemenskapens verksamhet på miljöområdet är att se till att naturresurserna utnyttjas på ett försiktigt och rationellt sätt. Bland dessa naturresurser utgör oljepro- dukter, naturgas och fasta bränslen de väsentligaste energikällorna, men också de viktigaste källorna för koldioxidutsläpp. Eftersom fördraget inte på något annat ställe ger de befogenheter som är nödvändiga för att lagstifta om de () EGT nr C 179, 16.7.1992, s. 8. (2) EGT nr C 176, 28.6.1993. () EGT nr C 19,25.1.1993, s. 134. () EGT nr C 241, 25.9.1986, s.1. (C) EGT nr L 307, 8.11.1991, s. 34. > energirelaterade aspekterna av de program som avses i : detta direktiv, bör också artikel 235 i fördraget tillämpas. Bostads- och tjänstesektorn svarar för nästan 40 / av den slutliga energiförbrukningen i gemenskapen och är i växande, en utveckling som säkert kommer att öka dessa sektorers energiförbrukning och följaktligen också deras koldioxidutsläpp. Avsikten med detta direktiv är att bevara miljöns kvalitet och att se till att naturresurserna utnyttjas på ett försiktigt och rationellt sätt, frågor beträffande vilka gemenskapen inte ensam har alla befogenheter. Det är nödvändigt att alla medlemsstater gör en gemen- sam insats, dvs. vidtar åtgärder på gemenskapsnivå, för att begränsa koldioxidutsläpp och främja rationell energianvändning. Åtgärderna skall i enlighet med subsidiaritetsprincipen fastställas av medlemsstaterna på grundval av möjliga förbättringar av energieffektivitet, kostnadseffektivitet, teknisk genomförbarhet och miljökonsekvenser. Energideklarationer kommer att öka öppenheten hos fastighetsmarknaden och främja investeringar i energi- besparande åtgärder genom att lämna objektiv informa- tion om byggnaders energiegenskaper. Om de som bor i byggnaderna faktureras för kostnader- na för uppvärmning, luftkonditionering och varmvatten, beräknade i lämplig omfattning på grundval av deras faktiska förbrukning, kommer detta att främja energi- sparande inom bostadssektorn. Det är önskvärt att de som bor i sådana byggnader har möjlighet att reglera sin förbrukning av värme, kyla och varmvatten. De rekommendationer och resolutioner som antagits av rådet angående faktureringen av kostnaderna för upp- värmning och varmvatten (£) har genomförts i endast två medlemsstater. En betydande del av kostnaderna för uppvärmning, luftkonditionering och varmvatten faktureras fortfarande på grundval av andra faktorer än energiförbrukning. (£) Rekommendation 76/493/EEG (EGT nr L 140, 28.5.1976, s. 12.) Rekommendation 77/712/EEG (EGT nr L 295, 18.11.1977, s. 1.) Resolution av 9.6.1980 (EGT nr C 149, 18.6.1980, s. 3). Resolution av 15.1.1985 (EGT nr C 20, 22.1.1985, s. 1).