L 220/18 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15.8.2002 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2002/72/EG av den 6 augusti 2002 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 89/109/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstift- ning om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (!), särskilt artikel 3 i detta, efter samråd med Vetenskapliga kommittén för livsmedel, och av följande skäl: (1) - Kommissionens direktiv 1990/128/EG av den 23 februari 1990 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel (?), senast ändrat genom direktiv 2002/17/EG (), har ändrats väsentligt åtskilliga gånger. För enkelhetens och tydlighe- tens skull bör det därför konsolideras. (2) — I artikel 2 i direktiv 89/109/EEG fastställs att material och produkter av plast i färdigt skick inte får överföra ämnen till livsmedel i sådana kvantiteter att de kan utgöra fara för människors hälsa eller åstadkomma en icke godtagbar förändring i livsmedlens sammansättning. (3) — För att nå detta mål i fråga om material och produkter av plast är det ändamålsenligt att utfärda ett särdirektiv enligt artikel 3 i direktiv 89/109/EEG, vars allmänna bestämmelser även kan tillämpas i detta fall. (4 — Detta direktiv skall ha samma räckvidd som rådets direktiv 82/711/EEG ('). (5) — Eftersom reglerna i detta direktiv inte passar för jonbyteshartser, kommer dessa att behandlas särskilt i ett senare särdirektiv. (6) — Silikoner bör betraktas som elastomermaterial snarare än plastmaterial, och de bör därför utgå ur definitionen för plast. (7) — Upprättande av en förteckning över godkända ämnen där man anger dels ett gränsvärde för den totala migra- tionen och dels, om så behövs, andra särskilda begräns- ningar räcker för att uppnå det mål som fastställts i artikel 2 i direktiv 89/109/EEG. (8 — Förutom de monomerer och övriga utgångssubstanser som fullt ut utvärderats och godkänts på gemenskaps- nivå finns även monomerer och utgångssubstanser som (') EGT L 40, 11.2.1989, s. 38. (") EGT L 75, 21.3.1990, s. 19, rättat genom EGT L 349, 13.12.1990, s. 26. () EGT L 58, 28.2.2002, s. 19. (') EGT L 297, 23.10.1982, s. 26. Direktivet senast ändrat genom direktiv 97/48/EG (EGT L 222, 12.8.1997, s. 10). utvärderats och godkänts i minst en medlemsstat och som får fortsätta att användas i avvaktan på att Veten- skapliga kommittén för livsmedel gör en utvärdering av dessa och att det fattas ett beslut om att substanserna skall ingå i gemenskapsförteckningen. Detta direktiv kommer i vederbörlig ordning att utvidgas till att omfatta de substanser och sektorer som temporärt undantagits. (9) — Den aktuella förteckningen över tillsatser är ofullständig i den meningen att den inte omfattar samtliga ämnen som för närvarande tillåts i en eller flera medlemsstater. Därmed omfattas sådana ämnen fortfarande av nationell lagstiftning, i avvaktan på ett beslut på gemenskapsnivå. (10) I detta direktiv fastställs specifikationer endast för ett fåtal ämnen. De övriga ämnen för vilka specifikationer kan komma att behövas bör därför i detta avseende fort- farande omfattas av nationell lagstiftning, i avvaktan på ett beslut på gemenskapsnivå. (11) — För vissa tillsatser kan de begränsningar som fastställs i detta direktiv ännu inte tillämpas på alla situationer i avvaktan på att alla nödvändiga uppgifter samlats in och utvärderats, för att det bättre skall kunna bedömas vilken exponering konsumenterna utsätts för i vissa särskilda situationer. Därför är dessa tillsatser uppförda på en annan förteckning än den som innehåller de tillsatser som fullt ut är reglerade på gemenskapsnivå. (12) I direktiv 82/711/EEG fastställs de grundregler som behövs för undersökning av migration av beståndsdelar i material och produkter av plast, och rådets direktiv 85/ 572/EEG (') innehåller förteckningen över de simulatorer som skall användas vid undersökningarna av migra- tionen. (13) — Det är enklare att bestämma mängden av ett ämne i ett färdigt material eller en slutprodukt än att bestämma ämnets specifika migration. Därför bör det under vissa förutsättningar vara tillåtet att kontrollera att bestämmel- serna efterlevs på grundval av mängden istället för det särskilda gränsvärdet för migration. (14) — För vissa plasttyper finns det allmänt erkända diffusions- modeller, som bygger på experimentella data, vilka gör det möjligt att beräkna ett ämnes specifika migration under vissa förutsättningar och att därmed undvika komplicerade, kostsamma och tidskrävande analyser. () EGT L 372, 31.12.1985, s. 14.