L 234/6 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 1.9.2001 EUROPEISKA — UNIONENS RÅD RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1725/2001 av den 23 juli 2001 om åtgärder mot antipersonella landminor i andra tredje länder än utvecklingsländer HAR - ANTAGIT - DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och av följande skäl: (1) Europeiska gemenskapen oroas över förekomsten av antipersonella landminor och annan odetonerad explosiv materiel i områden där civila samhällen försöker åter- hämta sig från väpnade konflikter. Antipersonella landminor ger upphov till lidande och förluster i döda och sårade och utgör ett allvarligt hinder för ekonomisk utveckling, hindrar flyktingars och fördrivna personers återvändande och försvårar humani- tära hjälpinsatser, återuppbyggnad och rehabilitering samt återgång till normala sociala förhållanden. Gemenskapen är fast besluten att fullt ut bidra till att målet att fullständigt eliminera antipersonella landminor i hela världen under de kommande åren uppnås. Gemenskapen och dess medlemsstater har lämnat det största bidraget till den omfattande internationella ansträngningen för att få ett slut på den tragedi som de antipersonella landminorna utgör. Åtgärderna för att fullständigt eliminera antipersonella landminor befinner sig ännu i ett inledande skede och gemenskapen bör därför fortsätta att utöva ett beslut- samt ledarskap fram till dess att detta mål fullständigt har uppnåtts. Denna förordning är en direkt uppföljning av konven- tionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (Ottawakonventionen). Ekonomiskt stöd bör därför i första hand ges till de tredje länder som engagerat sig i kampen mot antiperso- nella landminor och som är parter i Ottawakonven- tionen. Gemenskapens minåtgärder utgör ofta en integrerad del av verksamheter för humanitärt bistånd, rehabilitering, återuppbyggnad eller utveckling, samtidigt som det är fråga om en egen specialiserad verksamhet med särskilda prioriteringar, operativa behov och politiska krav. Såsom en del av sådana verksamheter eller av rampro- gram för forskning och utveckling av minåtgärdsteknik kommer nya och befintliga åtgärder att även i fortsätt- (') EGT C 120 E, 24.4.2001, s. 173. (10) (11) (13) (14) (15) (18) ningen finansieras med medel från särskilda budget- poster och att stödjas, kompletteras och samordnas i enlighet med denna förordning när så är lämpligt. För att gemenskapen på ett effektivt sätt skall kunna bidra till de förebyggande minåtgärderna kommer det att vara nödvändigt att göra det möjligt att genom gemenskapsåtgärder förstöra antipersonella landminor i lager i samband med åtgärder för att förstöra antiperso- nella landminor i marken. Vetenskaplig forskning bör intensifieras i syfte att utveckla tekniker för att med ökad precision underlätta detektering av minor och identifiering av de drabbade områdena. Gemenskapen bör kunna säkerställa att de minröjnings- åtgärder som den har finansierat har varit effektiva. Den måste därför använda lämplig teknik, inklusive militär teknik, i förekommande fall. Denna förordning är avsedd att ligga till grund för en konsekvent och effektiv strategi för gemenskapens minåtgärder i andra tredje länder än utvecklingsländer genom att främja en integrerad strategi som nära samordnas mellan kommissionen, medlemsstaterna och det internationella samfundet på samtliga stadier av minåtgärderna. En sådan strategi bör inte hindra gemenskapen från att agera i fall av humanitära nödsituationer närhelst sådana uppstår. Det är nödvändigt att se till att dessa åtgärder överens- stämmer med Europeiska unionens samlade utrikespo- litik, inklusive den gemensamma utrikes och säkerhets- politiken. De åtgärder som krävs för att genomföra denna förord- ning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/ 468/EEG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genom- förandebefogenheter (?). För att lösa problemet med antipersonella landminor krävs det effektiva, flexibla och vid behov snabba beslutsförfaranden vad gäller finansiering av gemen- skapens åtgärder, eftersom människoliv är hotade och problemet har världsomspännande utbredning. Gemenskapen bör garantera största möjliga insyn vid genomförandet av det finansiella stödet och stränga kontroller vad gäller användningen av anslag. (2) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.