26.6.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 167/1 (Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen) RÅDETS BESLUT av den 13 juni 2002 om inrättande av ett europeiskt nätverk av kontaktpunkter med avseende på personer som har gjort sig skyldiga till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (2002/494/RIF) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av avdelning VI i Fördraget om Europeiska uni- onen, särskilt artikel 30 och artikel 34.2 c i detta, med beaktande av Konungariket Nederländernas initiativ (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), och av följande skäl: (1) De internationella tribunalerna för f.d. Jugoslavien och för Rwanda undersöker, lagför och dömer sedan 1995 när det gäller kränkningar av krigets lagar och bruk, folkmord och brott mot mänskligheten. I Romstadgan för internationella brottmålsdomstolen av den 17 juli 1998 fastställs att de allvarligaste brotten som angår hela det internationella samfundet, i synner- het folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbry- telser, inte får förbli ostraffade och att en effektiv lagför- ing av dem måste säkras genom åtgärder på det nationella planet och ett förstärkt internationellt samar- bete. I Romstadgan erinras om att det åligger varje stat att utöva straffrättslig jurisdiktion över dem som har gjort sig skyldiga till sådana internationella brott. I Romstadgan understryks att den internationella brott- målsdomstol som har upprättats i enlighet med denna stadga skall komplettera nationell straffrättslig jurisdik- tion. Europeiska unionens samtliga medlemsstater har under- tecknat eller ratificerat Romstadgan. Utredning, lagföring och utbyte av information med av- seende på folkmord, brott mot mänskligheten och krigs- förbrytelser skall även i fortsättningen vara de nationella (') EGT C 295, 20.10.2001, s. 7. () Yttrande avgivet den 9 april 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT). (10) (11) (12) myndigheternas ansvar, om inte annat framgår av inter- nationell rätt. Medlemsstaterna konfronteras med personer som har va- rit inblandade i dessa brott och söker en tillflyktsort inom Europeiska unionens gränser. Frågan huruvida dessa brott skall kunna utredas och lag- föras framgångsrikt på det nationella planet är i hög grad beroende av ett nära samarbete mellan de olika myndig- heter som deltar i bekämpandet av dem. Det är nödvändigt att de berörda myndigheterna i de sta- ter som är parter i Romstadgan, inbegripet Europeiska unionens medlemsstater, har ett nära samarbete om det- ta. Ett nära samarbete kommer att främjas om medlemssta- terna möjliggör direkt kommunikation mellan centralise- rade, specialiserade kontaktpunkter. Genom ett nära samarbete mellan dessa kontaktpunkter kan en fullständigare översikt upprättas över personer som är inblandade i dessa brott, med uppgifter om i vil- ka medlemsstater de är föremål för utredning. Medlemsstaterna har i rådets gemensamma ståndpunkt 2001/443/GUSP av den 11 juni 2001 om den interna- tionella brottmålsdomstolen (”) uttryckt att brott som fal- ler under den internationella brottmålsdomstolens be- hörighet berör alla medlemsstater som är fast beslutna att samarbeta för att bekämpa sådana brott och för att se till att straffriheten för förövarna av dessa upphör. Detta beslut påverkar inte avtal, överenskommelser och uppgörelser om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mel- lan rättsliga myndigheter. () EGT L 155, 12.6.2001, s. 19.