L 345/34 Europeiska unionens officiella tidning 31.12.2003 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2328/2003 av den 22 december 2003 om att upprätta ett kompensationssystem för de extra kostnader vid avsättningen av vissa fiskeri- produkter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och de franska departementen Guyana och Réunion som är en följd av dessa områdens läge i gemenskapens yttersta randområden EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 37 och 299.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ('), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), och av följande skäl: (1) Fiskerisektorn i gemenskapens yttersta randområden har svårigheter som på grund av deras avlägsna och isole- rade belägenhet ytterligare förvärras av kostnaderna för att transportera fiskeriprodukterna till marknaderna. Genom sina beslut 89/687/EEG ('), 91/314/EEG (') och 91/315/EEG (') införde rådet särskilda program inriktade på de franska utomeuropeiska departementens (Poseidom), Kanarieöarnas (Poseican), Madeiras och Azorernas (Poseima) avlägsna belägenhet och ökaraktär. Dessa program ingår i gemenskapens politik till förmån för regionerna i de yttersta randområdena och innehåller de allmänna handlingslinjerna för de åtgärder som skall vidtas för att ta hänsyn till de särskilda omständigheterna och svårigheterna i dessa regioner. I artikel 299.2 i EG-fördraget erkänns de särskilda nack- delar som påverkar den sociala och ekonomiska situa- tionen i de yttersta randområdena, vilken förvärras av deras avlägsna belägenhet. Detta är också fallet för fiske- risektorn. Dessa regioner brottas med speciella utvecklingsproblem, i synnerhet extra kostnader vid avsättningen av vissa produkter, vilka förorsakas av regionernas belägenhet i gemenskapens yttersta randområden. (') Yttrandet avgivet den 4 december 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT). () Yttrandet avgivet den 29 oktober 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT). (') EGT L 399, 30.12.1989, s. 39. (') EGT L 171, 29.6.1991, s. 1. () EGT L 171, 29.6.1991, s. 10. (5) (10) ( ( ( ( 6 2 8 9 ) E ) E ) E ) E För att upprätthålla vissa fiskeriprodukters konkurrens- kraft i förhållande till produkter från andra regioner inom gemenskapen vidtog gemenskapen under åren 1992 och 1993 åtgärder inom fiskesektorn för att kompensera för dessa merkostnader. Dessa åtgärder följdes upp år 1994 och under perioden 1995-1997 med antagandet av rådets förordningar (EG) nr 1503/ 94 () och (EG) nr 2337/95 (7), och under perioden 1998-2002 med antagandet av rådets förordningar (EG) nr 1587/98 (?) och (EG) nr 579/2002 (?). Det har visat sig nödvändigt att från och med 2003 föreskriva en fort- sättning på kompensationssystemet för de extra kostna- derna för beredning och saluföring av vissa fiskeripro- dukter och således anta bestämmelser som syftar till en fortsättning på dessa åtgärder. Det småskaliga och kustnära fisket har stor social och ekonomisk betydelse i regionerna i gemenskapens yttersta randområden. Det är nödvändigt att rationalisera fiskeansträngningen för att förvalta bestånden väl och i det sammanhanget bör hänsyn särskilt tas till den forskning på hög teknisk nivå som utförs på detta område av olika vetenskapliga institutioner i de yttersta randområdena. Som ett led i bevarandet och förvaltningen av fiskerire- surserna i dessa regioner är det nödvändigt att iaktta gemenskapens lagstiftning på detta område och, när det gäller det franska departementet Guayana, särskilt bestämmelsen om förbud mot fiske efter räkor på mindre än 30 meters djup. För att gynna den ekonomiska utvecklingen i de berörda yttersta randområdena bör medlemsstaterna kunna anpassa de kvantiteter och kommissionen de belopp och de kvantiteter som fastställts för de olika arterna i ett och samma yttersta randområde och mellan de yttersta randområdena i samma medlemsstat för att ta hänsyn till förändringar i avsättningsvillkoren och deras speciella egenskaper. Kommissionen bör dessutom, när anpassningen mellan arter eller inom regioner hörande till en och samma medlemsstat inte har lett till att de disponibla beloppen utnyttjats fullt ut, kunna anpassa de belopp och de kvan- titeter som fastställts för de olika arterna mellan de yttersta randområdena i olika medlemsstater. I detta fall skall anpassningen ske utan att det påverkar fördelnings- nyckeln för de disponibla finansiella beloppen enligt denna förordning för de följande åren. GT L 162, 30.6.1994, s. 8. GT L 236, 5.10.1995, s. 2. GT L 208, 24.7.1998, s. 1. GT L 89, 5.4.2002, s. 1.