L 193/12 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20.7.2002 RÅDETS DIREKTIV 2002/54/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av betutsäde EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, och av följande skäl: (1) Rådets direktiv 66/400/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av betutsäde (?) har undergått flera och omfattande ändringar (?). För att skapa klarhet och av praktiska skäl bör därför en kodifiering företas av nämnda direktiv. Produktionen av sockerbetor och foderbetor (nedan kal- lade betor) intar en viktig plats inom gemenskapens jordbruk. Tillfredsställande resultat inom betodling är i stor utsträckning beroende av att lämpligt utsäde används. Högre produktivitet kommer att uppnås inom bet- odlingen i gemenskapen om medlemsstaterna, vid val av sorter som får saluföras, tillämpar enhetliga regler som är så strikta som möjligt. Bestämmelser om en gemen- sam sortlista för arter av lantbruksväxter antogs genom rådets direktiv (2002/53/EG) ('). Det är nödvändigt att upprätta ett för gemenskapen enhetligt certifieringssystem, som baserar sig på de erfa- renheter som uppnåtts genom tillämpningen av med- lemsstaternas system och de system som används av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveck- ling (OECD). I samband med konsolideringen av den inre marknaden bör gemenskapssystemet gälla produk- tion av utsäde i syfte att saluföra detta och för saluföring inom gemenskapen utan möjlighet för medlemsstaterna (!) Yttrandet avgivet den 9 april 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT). (2) EGT 125, 11.7.1966, s. 2290/66. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/96/EG (EGT L 25, 1.2.1999, s. 27). () Se bilaga 5 del A. () Se sidan 1 i detta nummer av EGT. (10) (11) att ensidigt göra undantag från bestämmelserna som kan hindra den fria rörligheten för utsäde inom gemenska- pen. Som allmän regel bör gälla att betutsäde får saluföras endast efter officiell undersökning och certifiering, i enlighet med certifieringsreglerna, som basutsäde eller certifikatutsäde. Valet av termerna ”basutäsde och certifi- katutsäde” är grundat på redan befintlig internationell terminologi. Det bör vara möjligt att på vissa särskilda villkor saluföra förädlat utsäde av generationer som före- går basutsädet och utsädesråvara. Gemenskapens regler bör inte gälla utsäde som visats vara avsett för export till tredje land. För att förbättra kvaliteten på betutsäde inom gemenska- pen bör vissa krav fastställas bland annat i fråga om polyploidi, monogermitet, fraktionering, renhet, grobar- het och vattenhalt. För att man skall kunna fastställa ett utsädespartis identi- tet måste gemenskapen upprätta regler för packning, provtagning, plombering och märkning. Etiketterna bör för detta ändamål innehålla sådana uppgifter som krävs såväl för den officiella kontrollen som för informationen till lantbrukaren, och bör klart visa att certifieringen gjorts på gemenskapsnivå. Regler bör införas om saluföring av kemiskt behandlat utsäde och utsäde som lämpar sig för ekologisk odling samt om bevarandet av växtgenetiska resurser för att möjliggöra bevarande in situ av sorter som hotas av utrotning. Undantag bör tillåtas på vissa villkor utan att det påver- kar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 14 i för- draget. Medlemsstater som tillämper sådana undantag bör ge varandra administrativt bistånd när det gäller kontroll. För att se till att de krav som avser utsädets kvalitet upp- fylls och att de bestämmelser som säkerställer dess sort- äkthet följs vid saluföringen, måste medlemsstaterna anta bestämmelser om lämpliga kontrollåtgärder.