196 Europeiska gemenskapernas officrella tidning 03/Vol. 60 394R2100 1.9.94 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 227/1 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande("), med beaktande av följance: Det finns en rad särskilda problem beträffande vilken form av industriellt rättsskydd som skall tillämpas i fråga om växtsorter. Ordningarna för industriellt rättsskydd för växtsorter har inte harmoniserats på gemenskapsnivå och  regleras följaktligen fortfarande av medlemsstaternas lagstiftningar vilka inte är enhetliga. Mot bakgrund av detta är det lämpligt att inrätta en gemenskapsordning som även om den existerar jämsides med de nationella ordningarna ändå möjliggör beviljande av ett industriellt rättsskydd so:n är giltigt i hela gemenskapen. Genomförandet och tillämpningen av denna gemenskaps- ordning bör inte handhas av medlemsstaternas myndigheter utan av en gemenskapsmyndighet med status som juridisk person, "Gemenskapens växtsortmyndighet”. Ordningen bör också ta hänsyn till teknikutvecklingen inom växtförädling, däribland bioteknologi. För att stimulera förädling och utveckling av nya sorter bör det finnas ett bättre skydd för alla växtförädlare än i dagsläget, dock utan att detta oberättigat försämrar tillgången till skydd i allmänhet eller när det gäller vissa förädlingstekniker. (!) EGT nr C 244, 28.9.199C, s. 1 och EGT nr C 113, 23.4.1993, s. 7. (2) EGT nr C 305, 23.11.1952, s. 55 och EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 148. () EGT nr C 60, 8.3.1991. Sorter av alla växtsläkten och växtarter bör kunna skyddas. Sorter som kan skyddas skall uppfylla internationellt erkända krav, dvs. vara särskiljbara, enhetliga, stabila och nya, samt vara försedda med en fastställd sortbenämning. Det är viktigt att fastställa en definition av en växtsort för att säkerställa att ordningen fungerar tillfredsställande. Denna definition är inte avsedd att ändra definitioner som redan kan ha fastställts inom området för immateriellt rätts- skydd, särskilt inom patentområdet, eller att ändra eller utesluta tillämpning av lagar om skydd av produkter, däribland växter och växtmaterial, eller förfaranden som omfattas av andra liknande former av industriellt rättsskydd. Det är emellertid i hög grad önskvärt att ha en gemensam definition på båda dessa områden. Därför bör lämpliga ansträngningar på internationell nivå för att uppnå en sådan gemensam definition stödjas. För beviljande av gemenskapens växtförädlarrätt är en utvärdering av sorternas viktigaste kännetecken nödvändig. Det behöver för dessa kännetecken emellertid inte finnas någon koppling till deras ekonomiska betydelse. Ordningen måste också klart ange vem som har rätt till skydd enligt gemenskapens växtförädlarrätt. I vissa fall kan flera personer gemensamrt ha rärt till den och inte bara en. Det är nödvändigt att fastställa bestämmelser om den formella rät- ten att lämna in en ansökan. Ordningen bör också definiera uttrycket "rättsinnehavare” som används 1i denna förordning. När uttrycket "rättsin- nehavare” utan närmare uppgifter används i denna förordning, bland annat i artikel 29.5, skall innebörden vara densamma som 1 artikel 13.1. Eftersom den rättsliga verkan av gemenskapens växtförädlar- rätt bör vara enhetlig i hela gemenskapen, bör det klart anges vilka — affärstransaktioner som kräver rättsinnehavarens samtycke. Skyddets räckvidd bör i förhållande till de flesta nationella ordningar utvidgas till att omfatta visst material av sorten för att ta hänsyn till handel via länder utanför gemenskapen utan skydd. Införandet av principen om konsumtion av rättigheter skall emellertid säkerställa att skyddet inte blir för omfattande.