03/Vol. 50 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 133 393R 1711 Nr L 159/84 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 1.7.93 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 1711/93 av den 30 juni 1993 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser det minimipris och den kompensationsbetalning som skall utbetalas till potatisodlare, och till rådets förordning (EEG) nr 1543/93 om utbetalning av ett bidrag till producenter av potatisstärkelse EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av mark- naden för spannmål('), särskilt artikel 8 i denna, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1543/93 av den 14 juni 1993 om fastställande av det bidrag som beviljas pro- ducenter av potatisstärkelse under regleringsåren 1993/94, 1994/95 och 1995/96(), och med beaktande av följande: Enligt förordningarna (EEG) nr 1766/92 och (EEG) nr 1543/93 är det nödvändigt att fastställa de villkor och bestäm- melser som gäller för utbetalningen av bidraget till producen- ter av potatisstärkelse, samt det minimipris och den kompen- sationsbetalning som skall utbetalas till potatisodlare. Det bör fastställas bestämmelser om hur stärkelseproducenter skall framlägga bevis för de kvantiteter potatis som har leve- rerats till dem, genom att ange stärkelseinnehållet och visa att det minimipris har betalats som potatisodlaren är berättigad till. Potatisens nettovikt bestäms i medlemsstaterna enligt tre olika metoder som erfarenheten har visat ger lika tillfredsställande resultat. Alla tre metoderna får godkännas och tillämpas. Potatis som inte kan användas för framställning av stärkelse berättigar inte till bidraget. För att ta hänsyn till de potatisar som är alltför små för att ge en normal avkastning vid bear- betning, bör en viss reduktion ske av den nettovikt som används för att beräkna det minimipris som stärkelseprodu- centen skall betala för den kvantitet potatis som är nödvändig för att framställa ett ton stärkelse. De huvudsakliga uppgifter som rör leveranserna bör anges av stärkelseproducenterna i ett mottagningsbevis och samman- fattas på en av stärkelseproducenten utfärdad betalningsspe- cifikation, så att de upplysningar lämnas som är nödvändiga för utbetalning av bidraget och för bedömning av berättigan- det till detta. (!) EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21. (2) EGT nr L 154, 25.6.1993, s. 4. De kontroller som skall ske av potatisen, särskilt vad avser deras stärkelseinnehåll, kräver utrustningar som endast stär- kelseproducenterna kan tillhandahålla. Kontrollerna i fråga bör utföras vid stärkelsefabrikerna eller vid de mottagnings- ställen som hör till dessa, under överinseende av en av med- lemsstaten godkänd kontrollant. För att det införda systemet skall fungera på ett tillfredsstäl- lande sätt, är det nödvändigt att de nationella myndigheterna kontrollerar alla de verksamheter som berättigar till bidraget och att bedrägeri och grov oaktsamhet bestraffas på ett till- räckligt förebyggande sätt. Den utlösande händelsen för jordbruksomräkningskursen, . som föreskrivs i artikel 10.2 i kommissionens förordning (EEG) nr 1068/930), bör fastställas. Den här förordningen inbegriper och anpassar till nuvarande marknadssituation bestämmelserna i kommissionens förord- ning (EEG) nr 2752/89(5), ändrad genom förordning (EEG) nr 2011/92065). Den nämnda förordningen bör därför upphävas. Förvaltningskommittén för spannmål har inte yttrat sig inom den tid som dess ordförande har bestämt. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel I Stärkelseproducenterna skall ta emot potatisleveranser antingen vid själva stärkelsefabriken eller vid de mottagnings- ställen som hör till denna. De åtgärder som anges i artiklarna 2 och 4 skall vidtas vid leveranstillfället under överinseende av en av medlemsstaten godkänd kontrollant. Artikel 2 1. - Om användningen av de metoder som beskrivs i bilaga I kräver detta, skall potatisens bruttovikt bestämmas för varje parti vid leveranstillfället genom jämförande vägning av det använda transportmedlet, med respektive utan last. C) EGT nr L 108, 1.5.1993, s. 106. () EGT nr L 266, 13.9.1989, s. 13. (€) EGT nr L 203, 21.7.1992, s. 13.