9.10.2009 Europeiska unionens officiella tidning L 265/9 DIREKTIV RÅDETS DIREKTIV 2009/119/EG av den 14 september 2009 om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ('), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), efter att ha hört europeiska datatillsynsmannen (?), och av följande skäl: (1) — Gemenskapens tillgång till råolja och petroleumprodukter är fortfarande av stor betydelse, speciellt för transportsek- torn och den kemiska industrin. (2) - Den ökande produktionskoncentrationen, de minskade oljetillgångarna och den ökade konsumtionen av petro- leumprodukter i världen bidrar alla till att öka riskerna för försörjningsproblem. (3) — Europeiska rådet har i sin handlingsplan (2007-2009), med titeln En energipolitik för Europa, understrukit nödvän- digheten av att öka leveranssäkerheten, både i Europeiska unionen (EU) i sin helhet och i de enskilda medlems- staterna, bland annat genom en översyn av unionens (!) Yttrande av den 22 april 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT). (?) Yttrande av den 13 maj 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT). (3) EUT C 128, 6.6.2009, s. 42. oljelagringsmekanismer, i synnerhet vad gäller oljetill- gången i händelse av en kris. (4) Denna målsättning förutsätter, bland annat, bättre kon- vergens mellan gemenskapssystemet och det Internatio- nella Energiorganets (nedan kallat IEA) system. (5) — Enligt rådets direktiv 2006/67/EG av den 24 juli 2006 om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha mini- milager av råolja ochfeller petroleumprodukter ('), beräk- nas lagren på grundval av den inhemska dagliga genom- snittsförbrukningen under föregående kalenderår. Lag- ringsskyldigheterna enligt avtalet om ett internationellt energiprogram av den 18 november 1974 (nedan kallat IEA-avtalet), beräknas däremot på grundval av nettoim- porten av olja och petroleumprodukter. På grund av detta, samt på grund av andra metodologiska olikheter, är det nödvändigt att anpassa metoderna för beräkning av lagringsskyldighet, och metoderna för beräkning av gemenskapens beredskapslager så att de mer liknar de som används inom ramen för tillämpningen av IEA-av- talet, trots att IEA-beräkningsmetoderna kanske måste utvärderas mot bakgrund av de senaste decenniernas tek- niska förbättringar, och att medlemsstater som inte till- hör IEA som är helt beroende av import kanske behöver en längre period för att anpassa sin lagringsskyldighet. Ändringar av metoderna och förfarandena för beräkning av lagernivåerna kan vara nödvändiga och till nytta för att ytterligare öka överensstämmelsen med IEA:s praxis, inbegripet t.ex. ändringar som för vissa medlemsstater kan leda till en sänkning av den minskning på 109 som tillämpas vid beräkningen av lager, vilket skulle göra det möjligt att behandla naftalager på ett annat sätt, eller göra det möjligt att inkludera lager i tankfartyg på en medlemsstats territorialvatten. (6) — Inhemsk oljeproduktion kan i sig bidra till leveranssäker- heten och skulle därför kunna rättfärdiga att oljeproduce- rande medlemsstater håller mindre lager än övriga med- lemsstater. En sådan avvikelse bör emellertid inte leda till lagringsskyldigheter som på ett betydande sätt skiljer sig från dem som gäller enligt direktiv 2006/67/EG. Härav följer att vissa medlemsstaters lagringsskyldighet bör fast- ställas på grundval av den inhemska oljekonsumtionen, och inte importen. (£) EUT L 217, 8.8.2006, s. 8.