L 33/38 Europeiska unionens officiella tidning 3.2.2009 KOMMISSIONENS BESLUT av den 29 januari 2009 om avslutande av räkenskaperna för medlemsstaternas utbetalningsställen i Estland, Nederländerna och Portugal beträffande utgifter som finansieras av Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) avseende räkenskapsåret 2007 [delgivet med nr K(2009) 414] (Endast de estniska, nederländska och portugisiska texterna är giltiga) (2009/87/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansiering av den gemensamma jordbruks- politiken (!), särskilt artiklarna 30 och 32, efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna, och av följande skäl: (1) Genom kommissionens beslut 2008/396/EG (?) godkän- des, för räkenskapsåret 2007 räkenskaperna för alla ut- betalningsställen utom för det estniska utbetalningsstället PRIA, det grekiska utbetalningsstället OPEKEPE, det finska utbetalningsstället MAVI, det italienska utbetal- ningsstället ARBEA, det maltesiska utbetalningsstället MRAE, det nederländska utbetalningsstället Dienst Rege- lingen och de portugisiska utbetalningsställena IFADAP, INGA och IFAP. Efter det att nya uppgifter inkommit och ytterligare kon- troller utförts kan kommissionen nu fatta ett beslut om att de räkenskaper som lämnats in av det estniska utbe- talningsstället PRIA, det nederländska utbetalningsstället Dienst Regelingen och det portugisiska utbetalningsstället INGA är fullständiga, exakta och korrekta. I artikel 10.2 första stycket i kommissionens förordning (EG) nr 885/2006 av den 21 juni 2006 om tillämpnings- föreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1290/2005 när det gäller godkännande av utbetalningsställen och andra organ och avslutande av räkenskaperna för EGFJ och EJFLU (?) föreskrivs att de belopp som — enligt det beslut om avslutande av räkenskaperna som avses i första stycket i artikel 10.1 i den förordningen — ska krävas (!) EUT L 209, 11.8.2005, s. 1. (2) EUT L 139, 29.5.2008, s. 33. () EUT L 171, 23.6.2006, s. 90. (4) tillbaka eller betalas ut till varje medlemsstat, ska bestäm- mas genom att man från de utgifter som godkänts för räkenskapsåret enligt första stycket drar ifrån de förskott som betalats ut under räkenskapsåret i fråga, dvs. 2007. Sådana belopp ska dras ifrån eller läggas till förskotten från och med andra månaden efter den månad då be- slutet om avslutande av räkenskaperna fattas. Enligt artikel 32.5 i förordning (EG) nr 1290/2005 ska de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen efter oegentligheter bäras till 50 & av den berörda med- lemsstaten och till 50 & av gemenskapsbudgeten, om ingen indrivning har ägt rum inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konsta- terandet av oegentligheterna gjordes, eller inom åtta år i de fall då indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande i det nationella rättsväsendet. I artikel 32.3 i samma förord- ning åläggs medlemsstaterna att tillsammans med årsrä- kenskaperna lämna in en sammanfattande redovisning till kommissionen av de förfaranden för återkrav som har inletts med anledning av oegentligheter. Tillämpningsfö- reskrifterna för medlemsstaternas rapporteringsskyldighet avseende de belopp som ska återkrävas fastställs i förord- ning (EG) nr 885/2006. I bilaga III till den förordningen ingår mallarna för tabellerna 1 och 2, vilka medlemssta- terna ska lämna in 2008. Utifrån de tabeller som med- lemsstaterna har fyllt i bör kommissionen besluta vilka de ekonomiska följderna ska bli om ingen indrivning ägt rum inom fyra respektive åtta år. Detta beslut påverkar inte framtida beslut om överensstämmelse i enlighet med artikel 32.8 i förordning (EG) nr 1290/2005. Enligt artikel 32.6 i förordning (EG) nr 1290/2005 får medlemsstater besluta att inte fullfölja indrivningen. Ett sådant beslut får fattas endast om redan åsamkade och förväntade kostnader för indrivningen tillsammans över- stiger den summa som ska drivas in, eller om det visar sig omöjligt att genomföra indrivning därför att gäldenä- ren eller de personer som är juridiskt ansvariga för oe- gentligheten är oförmögna att betala, vilket har fastställts enligt den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. Om ett sådant beslut har antagits inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konsta- terandet gjordes, eller inom åtta år i de fall då indriv- ningen ingår i ett rättsligt förfarande i det nationella rättsväsendet, bör de ekonomiska följderna av den ute- blivna indrivningen till 100 26 bäras av gemenskapsbud- geten. I den sammanfattande redovisning som avses i artikel 32.3 i förordning (EG) nr 1290/2005 anges de belopp för vilka medlemsstaterna beslutade att inte