31.3.2006 Europeiska unionens officiella tidning L 93/1 I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 509/2006 av den 20 mars 2006 om garanterade traditionella specialiteter av jordbruksprodukter och livsmedel EUROPEISKA — UNIONENS RÅD HAR - ANTAGIT - DENNA ningsföreskrifter — fastställs för förordning (EEG) nr FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ('), och av följande skäl: (1) — Produktion, förädling och distribution av jordbrukspro- dukter och livsmedel spelar en viktig roll i gemenskapens ekonomi. (2) — Diversifiering av jordbruksproduktionen bör uppmuntras. Främjande av traditionella produkter med särskilda egen- skaper kan vara till stort gagn för landsbygdens ekonomi, särskilt i mindre gynnade eller avlägset belägna områden, genom att jordbrukarnas inkomster förbättras och ge- nom att avfolkning förebyggs i dessa områden. (3) — För att den inre marknaden för livsmedel skall kunna fungera bra bör de ekonomiska aktörerna få instrument som gör det möjligt för dem att höja marknadsvärdet på sina produkter samtidigt som konsumenterna skyddas mot otillbörliga affärsmetoder och rättvis handel garante- ras. (4) — I rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd för jordbruksprodukter och livs- medel (?) definieras särartsskyddet, och beteckningen ”ga- ranterad traditionell specialitet” infördes genom kommis- sionens förordning (EEG) nr 1848/93 (2), där tillämp- (') Ännu ej offentliggjort i EUT. (?) EGT L 208, 24.7.1992, s. 9. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 1). () EGT L 168, 10.7.1993, s. 35. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2167/2004 (EUT L 371, 18.12.2004, s. 8). 2082/92. Särartsskyddet, som oftast hänvisas till som ”garanterade traditionella specialiteter”, gör det möjligt att tillgodose konsumenternas efterfrågan på traditionella produkter med särskilda egenskaper. Med den mångfald produkter som erbjuds på marknaden och det överflöd av information som lämnas om dem måste konsumen- terna för att kunna träffa bättre val förses med klar och koncis information om dessa livsmedels särart. (5) — För tydlighets skull bör ”särartsskydd” inte längre använ- das utan endast beteckningen ”garanterad traditionell spe- cialitet” som är lättare att förstå, och för att klargöra syftet med förordningen för producenter och konsumen- ter bör särarten preciseras och en definition av termen ”traditionell” införas. (6) — Vissa producenter önskar utvinna ett marknadsvärde ur sina traditionella jordbruksprodukter eller livsmedel vars egenskaper tydligt skiljer dem från andra liknande pro- dukter. För att skydda konsumenten bör den garanterade traditionella specialiteten underkastas kontroll. Ett sådant frivilligt system som gör att producenterna kan göra en jordbruksprodukts eller ett livsmedels kvalitet känd inom hela gemenskapen bör innefatta garantier för att alla hänvisningar till kvalitén i handeln, verkligen är under- byggda. (7) — Märkningen av jordbruksprodukter och livsmedel är un- derkastad de allmänna regler som anges i Europaparla- mentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel ("). Med tanke på deras särskilda art bör särskilda kompletterande bestämmelser antas för garanterade traditionella specialiteter. För att göra det lättare att identifiera garanterade traditionella specialiteter som framställts inom gemenskapen bör det göras obli- gatoriskt att i märkningen använda beteckningen ”garan- terad traditionell specialitet”, eller den gemenskapssymbol som förknippas med detta, med reservation för en rimlig tidsfrist så att aktörerna hinner anpassa sig till detta krav. (") EGT L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/89/EG (EUT L 308, 25.11.2003, s. 15).