L 199/40 Europeiska unionens officiella tidning 31.7.2007 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 864/2007 av den 11 juli 2007 om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c och artikel 67, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände den 25 juni 2007 (?), och av följande skäl: (1) — Gemenskapen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I syfte att gradvis upprätta ett sådant område bör gemenskapen besluta om åtgärder rörande civilrättsligt samarbete med gränsöverskridande följder i den mån de behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. (2) — Enligt artikel 65 b i fördraget skall dessa åtgärder omfatta främjande av förenligheten mellan tillämpliga bestämmel- ser i medlemsstaterna om lagkonflikter och om domsto- lars behörighet. (3) — Europeiska rådet uttryckte vid sitt möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 sitt stöd för principen om ömse- sidigt erkännande av domar och andra avgöranden av rät- tsliga myndigheter som en hörnsten i det civilrättsliga samarbetet och uppmanade rådet och kommissionen att anta ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande. (4) — Rådet antog den 30 november 2000 kommissionens och rådets gemensamma åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privat- rättens område (?). I programmet identifieras åtgärder som rör harmonisering av lagvalsregler som åtgärder som underlättar ömsesidigt erkännande av domar. (!) EUT C 241, 28.9.2004, s. 1. (?) Europaparlamentets yttrande av den 6 juli 2005 (EUT C 157 E, 6.7.2006, s. 371), rådets gemensamma ståndpunkt av den 25 sep- tember 2006 (EUT C 289 E, 28.11.2006, s. 68) och Europaparlamen- tets ståndpunkt av den 18 januari 2007 (ännu ej offentliggjord i EUT). Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 10 juli 2007 och rådets beslut av den 28 juni 2007. (2) EGT C 12, 15.1.2001, s. 1. (5) I Haagprogrammet ("), som antogs av Europeiska rådet den 5 november 2004, uppmanades till fortsatt aktivt arbete med lagvalsreglerna för utomobligatoriska förplik- telser (Rom ID. (6) — För att den inre marknaden skall kunna fungera väl, i syfte att förbättra möjligheten att förutse resultatet av en tvist, öka säkerheten ifråga om vilken lag som är tillämplig och öka den fria rörligheten för domar, måste medlemsstater- nas lagvalsregler leda till att samma nationella lag är tillämplig oavsett vid vilket lands domstol talan har väckts. (7) — Denna förordnings materiella tillämpningsområde och bestämmelser bör överensstämma med rådets förord- ning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om dom- stols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (5) (Bryssel I) och de instru- ment som rör tillämplig lag på avtalsförpliktelser. (83 — Denna förordning bör tillämpas oberoende av vid vilken slags domstol talan väcks. (9) — Fordringar som uppkommit på grund av utövandet av statliga befogenheter (acta iure imperii) bör inbegripa ford- ringar mot tjänstemän som agerar på statens vägnar och ansvar för offentliga myndigheters handlingar, inbegripet ansvar för offentligt tillsatta ämbetsmän. Därför bör ären- den som rör sådana fordringar undantas från denna för- ordnings tillämpningsområde. (10) — Familjeförhållanden bör omfatta förhållanden mellan för- äldrar och barn, mellan makar, mellan besvågrade samt mellan släktingar på sidolinjen. Hänvisningen i artikel 1.2 till förhållanden som har samma verkan som äktenskap och andra familjeförhållanden bör tolkas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcks. (11) - Innebörden i begreppet utomobligatorisk förpliktelse varierar från en medlemsstat till en annan. I denna förord- ning bör därför utomobligatorisk förpliktelse förstås som ett autonomt begrepp. Lagvalsreglerna i denna förordning bör också omfatta utomobligatoriska förpliktelser som föl- jer av strikt ansvar. (12) — Tillämplig lag bör också reglera frågan om vilka personer som kan hållas ansvariga för sina handlingar vid skade- ståndsgrundande händelser (tort/delict). (4) EUT C 53, 3.3.2005, s. 1. (5) EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom för- ordning (EG) nr 1791/2006 (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1).