L 172/18 Europeiska unionens officiella tidning 2.7.2009 DIREKTIV RÅDETS DIREKTIV 2009/71/EURATOM av den 25 juni 2009 om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artiklarna 31 och 32, med beaktande av kommissionens förslag, upprättat efter att ha erhållit yttrandet från en grupp av personer som av vetenskap- liga och tekniska kommittén utsetts bland vetenskapliga exper- ter i medlemsstaterna, och efter att ha hört Europeiska ekono- miska och sociala kommittén (!'), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), och av följande skäl: (1) — Enligt artikel 2 b i fördraget om upprättandet av Euro- peiska atomenergigemenskapen (nedan kallat fördraget) ska enhetliga säkerhetsnormer för befolkningens och ar- betstagarnas hälsoskydd fastställas. (2) — I artikel 30 i fördraget anges det att det inom gemen- skapen ska fastställas grundläggande normer för befolk- ningens och arbetstagarnas hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning. (3) — Irådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning (?), fast- ställdes grundläggande säkerhetsnormer. Bestämmelserna i det direktivet har kompletterats med mer detaljerad lagstiftning. (4 — Såsom erkänns av Europeiska gemenskapernas domstol (nedan kallad EG-domstolen) i sin rättspraxis (") har ge- menskapen, tillsammans med sina medlemsstater, delad behörighet på områden som omfattas av konventionen om kärnsäkerhet (?). (!) Yttrandet avgivet den 10 juni 2009 (ännu ej offentliggjort i EUT). (?) Europaparlamentets yttrande av den 22 april 2009 (ännu ej offent- liggjort i EUT). () EGT L 159, 29.6.1996, s. 1. (') C 187/87 (1998 REG s. 5013), C 376/90 (1992 REG 1-6153), C 29/99 (2002 REG 1-11221). () EGT L 318, 11.12.1999, s. 21. (5) — Såsom erkänns av EG-domstolen i sin rättspraxis utgör bestämmelserna i kapitel 3 i fördraget, om hälsoskydd, en sammanhängande enhet som ger kommissionen ganska omfattande befogenheter att skydda befolkningen och miljön mot riskerna för kontaminering med radio- aktiva ämnen. (6) — Såsom erkänns av EG-domstolen i sin rättspraxis innebär inte de uppgifter som gemenskapen åläggs genom artikel 2 b i fördraget att uppställa enhetliga säkerhets- normer för befolkningens och arbetstagarnas hälsoskydd att, när dessa normer har fastställts, att medlemsstaterna inte kan föreskriva strängare skyddsåtgärder. (7) I rådets beslut 87/600/Euratom av den 14 december 1987 om en gemenskapsordning för ett snabbt infor- mationsutbyte i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning (), fastställs villkor för tillkännagivandet och tillhandahållandet av information som medlemssta- terna ska använda för att skydda befolkningen i händelse av en radiologisk olycka. Genom  rådets direktiv 89/618/Euratom av den 27 november 1989 om infor- mation till allmänheten om hälsoskyddsåtgärder och för- hållningsregler i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning (7), åläggs medlemsstaterna att infor- mera allmänheten i händelse av en radiologisk olycka. (8) - Medlemsstaternas nationella ansvar för kärnsäkerheten vid kärntekniska anläggningar är den grundprincip på vilken de internationella reglerna för kärnsäkerheten byg- ger på, vilket även bekräftas genom konventionen om kärnsäkerhet. Principen om  nationellt ansvar, liksom principen om att huvudansvaret för kärnsäkerheten vid en kärnteknisk anläggning ligger hos tillståndshavaren under den nationella behöriga tillsynsmyndighetens kont- roll och de behöriga tillsynsmyndigheternas oberoende, bör stärkas genom detta direktiv. (9) — Varje medlemsstat har rätt att själv besluta över sin ener- gimix i enlighet med relevant nationell politik. (£) EGT L 371, 30.12.1987, s. 76. (") EGT L 357, 7.12.1989, s. 31.