21.10.2003 Europeiska unionens officiella tidning L 270/123 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1788/2003 av den 29 september 2003 om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), och av följande skäl: (1) Genom rådets förordning (EEG) nr 856/84 av den 31 mars 1984 om ändring av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter (?), infördes från och med den 2 april 1984 ett tilläggsavgiftssystem inom den nämnda sektorn. Systemet har förlängts upprepade gånger, särskilt genom rådets förordning (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkproduk- ter (?) samt senast, fram till den 31 mars 2008, genom rådets förordning (EG) nr 1256/1999 av den 17 maj 1999 om ändring av förordning (EEG) nr 3950/92 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter ('). För att ta tillvara den erfarenhet som vunnits såväl som för att förenkla och förtydliga ordningen, bör förordning (EEG) nr 3950/92 upphöra att gälla och ersättas varvid nuvarande bestämmelser bör omstruktureras och förtyd- ligas. Det huvudsakliga målet med systemet förblir att minska obalansen mellan utbudet och efterfrågan på mjölk och mjölkprodukter samt de strukturella överskott som följer av denna obalans, och att på detta sätt uppnå större jämvikt på marknaden. Systemet bör därför tillämpas i ytterligare sju på varandra följande tolvmånadersperioder från och med den 1 april 2008; dessa perioder skall läg- gas till dem som redan föreskrivs enligt förordning (EEG) nr 3950/92. Det är lämpligt att behålla den metod som antogs 1984, enligt vilken en avgift skall erläggas för sådana kvantite- ter mjölk som samlats in eller sålts för direkt konsum- tion och som överstiger en viss garantitröskel. Denna tröskel skall för varje medlemsstat uttryckas genom fast- ställande av en total garantikvantitet med en referenshalt mjölkfett. (!) Yttrandet avgivet den 5 juni 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EGT L 90, 1.4.1984, s. 10. (3) EGT L 405, 31.12.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2028/2002 (EGT L 313, 16.11.2002, s. 3). (4) EGT L 160, 26.6.1999, s. 73. (5) Avgiften bör fastställas till en nivå som verkar avskräck- ande och bör betalas av medlemsstaterna så snart den nationella referenskvantiteten har överskridits. Avgiften bör av medlemsstaten fördelas på de producenter som har bidragit till överskridandet. Dessa producenter är betalningsskyldiga gentemot medlemsstaten avseende sina respektive bidrag till avgiften som skall erläggas endast av det skälet att de har överskridit sin tillgängliga kvantitet. Medlemsstaterna bör till garantisektionen av EUGFJ betala in en avgift som motsvarar överskridandet av den nationella referenskvantiteten minskad med ett schablon- belopp på 1 4 för att beakta fall av konkurs eller perma- nent oförmåga hos vissa producenter att betala in deras bidrag till betalningen av ålagd avgift. Medlemsstaterna bör ha rätt till en viss frist så att avgif- ten kan delas upp mellan producenterna och kan inbeta- las till garantisektionen vid EUGFJ. Om de inte lyckas hålla den angivna fristen är det lämpligt att se till att garantisektionen vid EUGFJ får de belopp de har att fordra genom att dessa dras av från de månatliga återbe- talningar som betalas till medlemsstaterna. Det är därför lämpligt att göra undantag från förfarandet i artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 2040/2000 av den 26 septem- ber 2000 om budgetdisciplin (?). I förordning (EEG) nr 3950/92 görs det skillnad mellan leveranser och direktförsäljning. Erfarenheten visar att det är lämpligt att förenkla förvaltningen genom att begränsa leveranserna till helmjölk och utesluta alla andra mjölkprodukter. Direktförsäljning bör därför i fortsättningen omfatta försäljning och överlåtelser av mjölk direkt till konsumenterna samt all försäljning och alla överlåtelser av andra mjölkprodukter. De individuella referenskvantiteterna för leverans bör åtföljas av en referensfetthalt som fastställts med hänvis- ning till befintliga och föränderliga halter enligt regler som skall preciseras. Regler bör fastställas så att avvikel- sen mellan det vägda genomsnittet för de individuella representativa fetthalterna och den nationella referens- fetthalten hålls nere. () EGT L 244, 29.9.2000, s. 27.