28.12.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 344/13 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2560/2001 av den 19 december 2001 om gränsöverskridande betalningar i euro EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (?), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ("), och av följande skäl: (1) 1 2 () 0 0 U Syftet med Europaparlamentets och rådets direktiv 97/ 5/EG av den 27 januari 1997 om gränsöverskridande betalningar () var att förbättra tjänsterna avseende gränsöverskridande överföringar och framför allt att göra dem effektivare. Målet var att göra det möjligt särskilt för konsumenter och små och medelstora företag att snabbt, tillförlitligt och till låg kostnad göra betalningar från en del av gemenskapen till en annan. Sådana överföringar och gränsöverskridande betalningar är i allmänhet fortfarande mycket dyra jämfört med betalningar inom en medlemsstat. Det framgår av en undersökning som kommissionen genomfört och leve- rerat den 20 september 2001 att konsumenterna inte får tillräcklig, om ens någon, information om vad överför- ingarna kostar och att den genomsnittliga kostnaden för gränsöverskridande överföringar knappast har ändrats sedan 1993, då en liknande undersökning gjordes. I såväl kommissionens meddelande till Europaparla- mentet och rådet av den 31 januari 2000 om detaljistbe- talningar på den inre marknaden, som Europaparlamen- tets resolutioner av den 26 oktober 2000 om kommis- sionens meddelande och av den 4 juli 2001 om hur de ekonomiska aktörernas förberedelser inför övergången till euron kan underlättas samt i Europeiska centralban- kens rapporter i september 1999 och september 2000 om att förbättra gränsöverskridande betalningstjänster betonas att verkliga förbättringar på detta område är nödvändiga och av brådskande natur. I kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkom- mittén och Europeiska centralbanken av den 3 april EGT C 270, 25.9.2001, s. 270. Yttrandet avgivet den 10.12.2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). EGT C 308, 1.11.2001, s. 17. 4) Europaparlamentets yttrande av den 15 november 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 7 december 2001 (EGT C 363, 19.12.2001, s. 1) och Europaparla- mentets beslut av den 13 december 2001. () EGT L 43, 14.2.1997, s. 25. 2001 om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro angavs att kommissionen skulle överväga att använda alla de medel som står till dess förfogande och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att avgifterna för gränsöverskridande transaktioner närmar sig de avgifter som tas ut för inhemska transaktioner och att euroområdet i detta avseende blir tydligt och påtag- ligt för de europeiska medborgarna som ”inhemskt betalningsområde”. När det gäller det mål som återigen bekräftades då euron infördes som giromedel, nämligen att få till stånd ett visserligen inte identiskt men åtminstone likartat uttag av avgifter i euro, har inget väsentligt resultat kunnat uppnås när det gäller att minska kostnaden för gräns- överskridande betalningar jämfört med kostnaden för inhemska betalningar. Volymen på de gränsöverskridande betalningarna ökar kontinuerligt i takt med att den inre marknaden full- bordas. Inom detta område utan inre gränser har betal- ningarna underlättats genom att euron införts. Om avgifterna för gränsöverskridande betalningar förblir högre än avgifterna för inhemska betalningar hämmar detta den gränsöverskridande handeln och utgör därför ett hinder för en väl fungerande inre marknad. Detta kan även påverka förtroendet vid användning av euron. För att underlätta den inre marknadens funktion är det följ- aktligen nödvändigt att se till att avgifterna för gräns- överskridande betalningar i euro är desamma som avgif- terna för betalningar i euro inom en medlemsstat, vilket även kommer att stärka förtroendet för euron. För gränsöverskridande elektroniska betalningar i euro bör principen om lika avgifter tillämpas, med hänsyn till anpassningsperioderna och den extra arbetsbördan för de institut som är knutna till övergången till euron, från och med den 1 juli 2002. För att göra det möjligt att inrätta nödvändig infrastruktur och skapa de förhål- landen som krävs bör gränsöverskridande överföringar omfattas av en övergångsperiod fram till och med den 1 juli 2003. Det är för närvarande inte lämpligt att tillämpa prin- cipen om lika avgifter för checkar i pappersform, eftersom dessa är av den beskaffenheten att de inte kan behandlas lika effektivt som övriga betalningsmedel, särskilt elektroniska betalningar. Däremot bör principen om insyn beträffande avgifter även tillämpas för checkar.