58 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 06/Vol. 04 393L0006 11.6.93 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 141/1 RÅDETS DIREKTIV 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningen i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), i samarbete med Europaparlamentet (?), med beäktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), och med beaktande av följande: Huvudsyftet med direktiv 93/22/EEG den 10 maj 1993 om investeringstjänster på värdepappersområdet (') är att göra det möjligt för värdepappersföretag som är auktorise- rade av de behöriga myndigheterna i hemlandet och över- vakade av dessa myndigheter, att grunda filialer och fritt tillhandahålla tjänster i andra medlemsstater. Det direk- tivet ger sålunda bestämmelser om samordning av de regler som styr auktorisation av och verksamhet i värde- pappersföretag. Det angivna direktivet sätter dock inga gemensamma normer för kapitalbasen i värdepappersföretag och fast- ställer inte heller storleken av startkapitalet i sådana före- tag. Det fastställer ingen gemensam ram för övervakning av de risker sådana företag utsätter sig för. Direktivet hänvisar i flera av bestämmelserna till andra gemenskaps- initiativ vilkas syfte skulle vara att vidta samordnade åtgärder inom dessa områden. Den hållning som har intagits är att genomföra endast den harmonisering som är väsentlig, nödvändig och tillräcklig för att säkerställa ett ömsesidigt erkännande av auktorisationer och av systemen för övervakning av försik- tigheten (prudential supervision systems). Antagandet av regler om samordning för att definiera kapitalbasen i värdepappersföretag, fastställande av dettas och startkapi- talets belopp och fastställande av en gemensam ram för övervakning av de risker värdepappersföretag utsätter sig för är väsentliga drag i den harmonisering som är nödvändig för att uppnå ett ömsesidigt erkännande inom ramen för en inre finansmarknad. (') EGT nr C 152, 21.6.1990, s. 6 och EGT nr C 50, 25.2.1992, s. 5. (2) EGT nr C 326, 16.12.1991, s. 89; och EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 114. () EGT nr C 69, 18.3.1991, s. 1. (') EGT nr L 141, 11.6.1993, s. 27. Det är lämpligt att fastställa olika belopp för grundkapi- talet beroende på omfattningen av den verksamhet ett värdepappersföretag har godkännande för. De värdepappersföretag som redan finns bör på vissa villkor tillåtas att fortsätta sin verksamhet även om de inte uppfyller de minimikrav för startkapital som fastställts för nya företag. Medlemsstaterna kan också fastställa strängare regler än vad detta direktiv anger. Detta direktiv utgör en del av en större internationell ansträngning för att åstadkomma en tillnärmning av gällande regler avseende övervakning av värdepappersfö- retag och kreditinstitut (här nedan sammanfattande benämnda ”institut”). De gemensamma grundnormerna för institutens kapi- talbas är ett av huvuddragen i den inre marknaden i investeringstjänstesektorn eftersom kapitalbasen tjänar syftet att säkerställa institutens fortlevnad och att skydda investerarna. På en gemensam finansmarknad konkurrerar instituten, antingen de är värdepappersföretag eller kreditinstitut, direkt med varandra. Det är därför önskvärt att göra behandlingen av kredit- institut och värdepappersföretag likvärdig. I fråga om kreditinstitut har redan gemensamma normer upprättats för övervakning och tillsyn av kreditrisker genom rådets direktiv 89/647/EEG den 18 december 1989 om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut ('). Det är nödvändigt att utveckla gemensamma normer för de marknadsrisker som ett kreditinstitut utsätter sig för och att ge en kompletterande ram för övervakningen av dessa risker, särskilt marknadsrisker såsom positionsrisker, motparts/avvecklingsrisker och valutakursrisker. Det är nödvändigt att införa en modell med ”handelsla- ger” som anger innehaven av värdepapper och andra finansiella instrument som innehas för omsättnings- ändamål och som är utsatta huvudsakligen för marknads- risker och risker hänförliga till vissa finansiella tjänster som erbjuds kunderna. Det är önskvärt att institut med en i såväl absoluta som relativa tal obetydlig egen handel skall kunna tillämpa (') EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14. Direktivet ändrat genom di- rektiv 92/30/EEG (EGT nr L 110, 28.4.1992, s. 52).