23.12.2003 Europeiska unionens officiella tidning L 338/1 I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c och artikel 67.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), och av följande skäl: (1) — Europeiska gemenskapen har satt som mål att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där den fria rörligheten för personer garanteras. I detta syfte skall gemenskapen bland annat besluta om sådana åtgärder rörande civilrättsligt samarbete som behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. (2) — Europeiska rådet i Tammerfors uttalade sitt stöd för principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgö- randen som en hörnsten i arbetet med att skapa ett verkligt rättsligt område och angav umgängesrätt som en prioriterad fråga. (3) — Rådets förordning (EG) nr 1347/2000 av den 29 maj 2000 () innehåller bestämmelser om domstols behörig- het, erkännande och verkställighet av domar i äkten- skapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemen- samma barn som meddelas i samband med äktenskaps- mål. Innehållet i den förordningen var i stora drag häm- tat från konventionen av den 28 maj 1998 med samma syfte (?). (!) EGT C 202 E, 27.8.2002, s. 155. () Yttrande avgivet den 20 september 2002 (ännu ej offentliggjort i EUT). (3) EGT C 61, 14.3.2003, s. 76. (") EGT L 160, 30.6.2000, s. 19. () Vid antagandet av förordning (EG) nr 1347/2000 hade rådet tagit del av den förklarande rapport om konventionen som utarbetats av professor Alegria Borrås (EGT C 221, 16.7.1998, s. 27). (4) Den 3 juli 2000 lade Frankrike fram ett initiativ inför antagandet av rådets förordning om ömsesidig verkstäl- lighet av domar i mål om umgängesrätt när det gäller barn (”). För att säkerställa att alla barn behandlas lika omfattar denna förordning alla avgöranden om föräldraansvar, inklusive åtgärder för att skydda barnet, oberoende av eventuella anknytningar till ett äktenskapsmål. Eftersom tillämpningen av bestämmelserna om föräld- raansvar ofta blir aktuella i samband med äktenskaps- mål, är det lämpligare att ha en enda rättsakt om äkten- skapsskillnad och föräldraansvar. Tillämpningsområdet för denna förordning omfattar civilrättsliga frågor, oberoende av domstolstyp. Med avseende på äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap bör denna förordning endast tillämpas på äktenskapets upplösning och bör inte avse sådana frågor som orsakerna till äktenskapsskillnaden, förmögenhetsrättsliga konsekvenser av äktenskapet eller andra frågor som har samband med dessa. När det gäller barnets egendom bör denna förordning endast tillämpas på åtgärder för att skydda barnet, det vill säga i) att utse och tilldela uppgifter till en person eller ett organ med ansvar för att förvalta barnets egen- dom samt företräda och bistå barnet, och ii) åtgärder för förvaltning av, bevarande av eller förfogande över barn- ets egendom. I detta sammanhang bör förordningen exempelvis tillämpas i fall där föräldrarna tvistar om för- valtningen av barnets egendom. De åtgärder avseende barnets egendom som inte rör skydd av barnet bör även i fortsättningen regleras av rådets förordning (EG) (5) EGT C 234, 15.8.2000, s. 7.