8. 6. 95 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 125/1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1287/95 av den 22 maj 1995 om ändring av förordning (EEG) nr 729/70 om finansiering av de gemensamma jordbrukspolitiken EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2), med beaktande av revisionsrättens yttrande (?), och med beaktande av följande: Ansvaret för kontrollen av garantisektionens utgifter inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket ligger i första hand hos medlemsstaterna, som utser de myndigheter och andra organ som skall betala utgifter. Medlemsstaterna skall fullt ut och på ett effektivt sätt ta på sig denna uppgift. Kommissionen, som är ansvarig för att verkställa gemenskapens budget, skall kontrollera de sätt på vilka dessa utbetalninger och kontroller har utförts. Kommissionen får finansiera utgifter enbart om detta sker på ett sätt som ger tillräckliga garantier för att gemen- skapsreglerna efterlevs. Inom ramen för ett decentraliserat system för förvaltning av gemenskapens utgifter är det av avgörande betydelse att kommissionen, som är ansvarig för financieringen, är berättigad till och har möjlighet att utföra alla kontroller som den anser nödvändiga, med avseende på utgifterna, samt att öppenheten och det ömsesidiga  biståndet mellan medlemsstaterna och kommissionen är effektiva och fullständiga. I samband med granskningen av räkenskaperna kan kommissionen inom skälig tid besluta om de totala utgifter som skall införas i räkenskaperna med avseende på garantisektioner, endast om den får tillfredsställande garantier för att de nationella kontrollerna är tillräckliga och ger insyn i verksamheten, och att de utbetalande organen försäkrar sig om att de utbetalningar som de gör är lagliga och riktiga. Bestämmelserna bör därför antas för (') EGT nr C 284, 12.10.1994, s. 1. () EGT nr C 89, 10.4.1995. () EGT nr C 383, 31.12.1994, s. 1. godkännande av de utbetalande organen från medlemssta- ternas sida. För att säkerställa konsekvens i den standard som krävs för sådant godkännande i medlemsstaterna skall kommissionen dra upp riktlinjer avseende de krite- rier som skall tillämpas. Det bör föreskrivas att enbart utbetalningar som görs av utbetalande organ som är godkända av medlemsstaterna får verkställas. De natio- nella kontrollsystems öppenhet kräver, särskilt såvitt avser förfarandet för utanordning och betalning, i förekom- mande fall att antalet myndigheter och organ som anför- tros detta ansvar begränsas med hänsyn till varje medlemsstats konstitutionella bestämmelser. Ett decentraliserat förvaltningssystem för gemenskapens fonder innebär, särskilt efter reformen av den gemen- samma jordbrukspolitiken, att flera utbetalande organ kan utses. När en medlemsstat godkänner fler än ett utbeta- lande organ är det emellertid nödvändigt att ett enda kontraktorgan utses för att på detta sätt främja harmonise- ringen av fondernas förvaltning, säkerställa kontakterna mellan kommissionen och de olika godkända utbetalande organen och för att sådana uppgifter om olika utbetalande organs transaktioner som kommissionen begär skall kunna göras tillgängliga för denna med kort varsel. Det är oundgängligen nödvändigt att förkorta den tid inom vilken beslut avseende granskning och godkän- nande fattas. Databehandling måste därför i största möjliga utsträckning användas för att få fram den infor- mation som skall sändas till kommissionen. När kontroller utförs bör kommissionen omedelbart ha tillgång till alla uppgifter som rör utgifter, både i skriftlig form och i datafil. Det förhållandet att ett beslut om godkännande av räken- skaperna fattas en enda gång per år orsakar ett flertal svårigheter eftersom beslutet för ett visst budgetår samti- digt och för samtliga åtgärder som i alla medlemsstater vidtagits av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen, innefattar en målsättning avseende räkenskaperna och en målsättning att konstatera att utgifterna är i överensstämmelse med gemenskapsreg- lerna. Detta enda beslut kan endast fattas med förseningar och det innehåller trots detta förbehåll och skilda bedöm- ningar. Det är därför lämpligt att dela upp det i två olika