29.9.2009 Europeiska unionens officiella tidning L 256/31 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 906/2009 av den 28 september 2009 om tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden mellan linjerederier (konsortier) (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 246/2009 av den 26 februari 2009 om tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden mel- lan linjerederier (konsortier) (!), särskilt artikel 1, efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning (?), efter samråd med den rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och av följande skäl: Förordning (EG) nr 246/2009 ger kommissionen befo- genhet att genom en förordning tillämpa artikel 81.3 i fördraget på vissa grupper av avtal, beslut och samord- nade förfaranden mellan linjerederier rörande gemensam drift av linjesjöfart (konsortier) som, på grund av det samarbete de innebär, kan begränsa konkurrensen på den gemensamma marknaden och påverka handeln mel- lan medlemsstater och som därför kan omfattas av för- Kommissionen har använt sin befogenhet genom att anta kommissionens förordning (EG) nr 823/2000 av den 19 april 2000 om tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade för- faranden mellan linjerederier (konsortier) (?), vilken upp- hör att gälla den 25 april 2010. På grundval av kommis- sionens erfarenheter kan slutsatsen dras att ett grupp- undantag för linjekonsortier fortfarande är motiverat. Det är emellertid nödvändigt att göra vissa ändringar i syfte att stryka hänvisningarna till rådets förordning (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om detal- jerade regler för tillämpning av artiklarna 85 och 86 på sjöfarten ("), som gav linjerederier möjlighet att fastställa priser och kapacitet men som nu har upphävts. Änd- ringar behöver också göras för att garantera en större överensstämmelse med andra gällande gruppundantags- förordningar för horisontellt samarbete samtidigt som gällande marknadspraxis inom linjesjöfart beaktas. Konsortieavtal kan vara av väsentligt olika typ, allt från avtal som är starkt integrerade och kräver en hög inve- steringsnivå till exempel på grund av konsortiemedlem- marnas inköp eller befraktning av fartyg i det uttryckliga syftet att upprätta konsortiet och upprätta gemensamma driftscentraler, till flexibla avtal om byte av utrymmen. I denna förordning avses med ett konsortieavtal ett eller flera separata men med varandra sammanhängande avtal mellan linjerederier enligt vilka parterna i avtalet bedriver en gemensam tjänst. Den rättsliga formen för avtalen är mindre viktig än den bakomliggande ekonomiska verk- ligheten, dvs. att parterna tillhandahåller en gemensam tjänst. Gruppundantaget bör begränsas till sådana avtal som med tillräcklig säkerhet kan antas uppfylla villkoren i artikel 81.3 i fördraget. Det finns emellertid inte någon presumtion för att konsortier som inte omfattas av denna förordning faller under artikel 81.1 i fördraget eller, om de gör det, att de inte uppfyller villkoren i artikel 81.3 i fördraget. När parterna i sådana konsortier bedömer om deras avtal är förenligt med artikel 81 i fördraget kan de ta hänsyn till särförhållandena på marknader med små fraktmängder eller till situationer där tröskelvärdet för marknadsandelar överskrids därför att konsortiet omfat- tar ett litet rederi som saknar betydande resurser och som endast obetydligt ökar konsortiets sammanlagda mark- nadsandel. Så som de definieras i denna förordning bidrar konsortier i allmänhet till att förbättra produktiviteten och kvalite- ten på de linjesjöfartstjänster som erbjuds på grund av de rationaliseringar inom medlemsrederierna som de ger (1) budet i artikel 81.1 i fördraget. (2) (!) EUT L 79, 25.3.2009, s. 1. (2) EUT C 266, 21.10.2008, s. 1. (3) EGT L 100, 20.4.2000, s. 24. () EGT L 378, 31.12.1986, s. 4.