13.2.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 41/35 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2001/108/EG av den 21 januari 2002 om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), vad gäller fondfö- retags investeringar EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) Räckvidden av rådets direktiv 85/611/EEG (") var ursprungligen begränsad till sådana företag för kollektiva investeringar av den öppna typen som utbjuder sina andelar till allmänheten inom gemenskapen och som har som enda syfte att investera i överlåtbara värdepapper (fondföretag). I ingressen till direktiv 85/611/EEG såg man framför sig att sådana företag för kollektiva inve- steringar som inte omfattades av direktivet skulle kunna bli föremål för samordning i ett senare skede. Med hänsyn till utvecklingen på marknaden bör fondfö- retagens investeringsmöjligheter utökas till att omfatta andra, tillräckligt likvida, finansiella instrument än över- låtbara värdepapper. Finansiella instrument som kan ingå som tillgångar i ett fondföretags värdepappersport- följ anges i detta direktiv. Att investera så att en portfölj återspeglar ett visst index är en förvaltningsteknik. Den i detta direktiv angivna definitionen av överlåtbara värdepapper gäller endast för detta direktiv och påverkar inte på något sätt de definitioner som används i natio- nell lagstiftning i andra sammanhang, exempelvis när det gäller beskattning. Denna definition omfattar följaktligen inte aktier och andra värdepapper som motsvarar aktier och som emitteras av sådana organ som hypoteksinstitut och industri- och utvecklingsfonder, där äganderätten i praktiken inte kan överföras på annat sätt än att det emitterande organet återköper dem. Penningmarknadsinstrument omfattar de kategorier av överlåtbara instrument som normalt inte handlas på reglerade marknader utan som omsätts på penningmark- naden, till exempel statsskuldväxlar, kommunala skuld- (!) EGT C 280, 9.9.1998, s. 6 och EGT C 311 E, 31.10.2000, s. 302. (2) EGT C 116, 28.4.1999, s. 44. () Europaparlamentets yttrande av den 17 februari 2000 (EGT C 339, 29.11.2000, s. 220), rådets gemensamma ståndpunkt av den 5 juni 2001 (EGT C 297, 23.10.2001, s. 35), Europaparlamentets beslut av den 23 okotober 2001 och rådets beslut av den 4 december 2001. EGT L 375, 31.12.1985, s. 3. Direktivet senast ändrat genom Euro- paparlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27). (9) växlar, bankcertifikat, företagscertifikat, omsättningsbara medelfristiga skuldväxlar och bankaccepter. Det är lämpligt att säkerställa att begreppet ”reglerad marknad” i detta direktiv stämmer överens med det i direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investe- ringstjänster inom värdepappersområdet (7). Fondföretag bör tillåtas att investera sina tillgångar i andelar i andra fondföretag ochfeller andra företag för kollektiva investeringar av den öppna typen som också investerar i sådana likvida, finansiella tillgångar som omnämns i detta direktiv och som tillämpar principen om riskspridning. Det är nödvändigt att fondföretag och andra företag för kollektiva investeringar som fondfö- retag investerar i är föremål för effektiv tillsyn. Utvecklingen av möjligheterna för ett fondföretag att investera i fondföretag och i andra företag för kollektiva investeringar bör underlättas. Det är därför väsentligt att se till att en sådan investeringsverksamhet inte minskar skyddet för investerarna. På grund av fondföretagens ökade möjligheter att investera i andelar i andra fondfö- retag ochfeller företag för kollektiva investeringar är det nödvändigt att fastställa vissa regler om kvantitativa begränsningar, tillhandahållande av information och förhindrande av uppkomsten av s.k. kaskadfonder. För att beakta marknadsutvecklingen och mot bakgrund av genomförandet av den ekonomiska och monetära unionen, bör fondföretag tillåtas att investera i inlåning. För att säkerställa en tillräcklig likviditet för sådana inve- steringar skall dessa tillgodohavanden kunna betalas ut på begäran eller kunna dras tillbaka. Om tillgodohavan- dena finns i ett kreditinstitut med säte i en icke- medlemsstat, bör detta institut omfattas av tillsynsregler likvärdiga med dem som gäller inom gemenskapslagstift- ningen. Utöver det fall då ett fondföretag investerar i banktillgo- dohavanden i enlighet med sina fondbestämmelser eller sin bolagsordning kan det bli nödvändigt att tillåta alla fondföretag att inneha kompletterande likvida tillgångar, som exempelvis avistakonton. Innehav av sådana kompletterande likvida tillgångar kan exempelvis vara motiverat i följande fall, nämligen för att täcka löpande eller särskilda betalningar, vid försäljningar fram till dess att man kan återinvestera i överlåtbara värdepapper, penningmarknadsinstrument och/feller andra finansiella () EGT L 141, 11.6.1993, s. 27. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2000/64/EG.