6.12.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 321/1 I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2375/2001 av den 29 november 2001 om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORD- NING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (!), särskilt artikel 2.3 i denna, med beaktande av kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) I kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 (?) före- skrivs att livsmedel, när de släpps ut på marknaden, inte får innehålla högre halter av främmande ämnen än de som fastställs i den förordningen. Termen ”dioxiner” täcker en grupp av 75 polyklorerade dibenso-p-dioxiner (PCDD) och 133 polyklorerade dibensofuraner (PCDF), av vilka 17 kongener utgör ett problem i toxikologiskt hänseende. Den mest toxiska av dessa kongener är 2,3,7,8-tetraklordibenzo-p-dioxin (TCDD), som av IARC  (International Agency for Research on Cancer) och andra välkända internationella organisationer har klassificerats som cancerogen för människor. Vetenskapliga livsmedelskommittén har liksom Världshälsoorganisationen (WHO) kommit fram till att dioxiner inte har någon cancerogen effekt under ett visst gränsvärde. Andra negativa effekter, som endo- metrios, neurologiska beteendeeffekter eller immunsupp- ressiva effekter, uppstår vid mycket lägre halter och är därför relevanta för bestämningen av ett tolerabelt intag. Polyklorerade bifenyler (PCB) är en grupp av 209 olika kongener som kan indelas i två grupper utifrån deras toxikologiska egenskaper: 12 kongener uppvisar toxiko- (!) EGT L 37, 13.2.1993, s. 1. (2) EGT L 77, 16.3.2001, s. 1. (7) logiska egenskaper som liknar dioxiners, vilket gör att de ofta kallas ”dioxinlika PCB”. De andra PCB har en annan toxikologisk profil och uppvisar inte dioxinlik toxicitet. Varje kongen av dioxin eller dioxinlika PCB uppvisar olik grad av toxicitet. För att kunna sammanställa dessa olika kongeners toxicitet har begreppet toxisk ekvivalent (TEF) införts för att underlätta riskbedömning och kontrollreglering. Detta innebär att analysresultaten från samtliga 17 olika dioxinkongener och 12 dioxinlika PCB uttrycks i en kvantifierbar enhet: ”total TCDD-ekviva- lens” (TEQ). Dioxiner och PCB är extremt resistenta mot kemisk och biologisk nedbrytning och blir därför kvar i naturen och anrikas i foder- och livsmedelskedjan. Över 90946 av människors exponering för dioxiner härrör från livsmedel. Livsmedel av animaliskt ursprung står vanligtvis för ca 80 2 av den sammanlagda expo- neringen. Dioxiner i djur härrör huvudsakligen från fodret. Foder, och i vissa fall jord, kan därför utgöra potentiella källor till dioxinkontaminering. Vetenskapliga livsmedelskommittén avgav den 30 maj 2001 ett yttrande om riskbedömning av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel, vilket yttrande är en aktuali- sering som grundar sig på nya vetenskapliga data som framkommit efter Vetenskapliga livsmedelskommitténs yttrande i denna fråga den 22 november 2000. Kommittén  fastställde ett tolerabelt veckointag för dioxiner och dioxinlika PCB på 14 pg WHO-TEQ/kg kroppsvikt. Exponeringsbedömningar visar att en bety- dande del av gemenskapens befolkning får i sig mer än det tolerabla veckointaget via kosten. I några länder utsätts vissa befolkningsgrupper eventuellt för högre risker på grund av särskilda kostvanor.