30.8.2007 Europeiska unionens officiella tidning L 226/9 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1001/2007 av den 29 augusti 2007 om ändring av förordningarna (EG) nr 800/1999 och (EG) nr 2090/2002 avseende kontroll av exportbidrag för jordbruksprodukter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1784/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmil (!), särskilt artikel 18 samt motsva- rande bestämmelser i andra förordningar om den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 386/90 av den 12 februari 1990 om kontroll i samband med export av jordbruks- produkter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp (?), särskilt artikel 6, och av följande skäl: (1) — I kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (?) krävs det i synnerhet att verifikationer läggs fram för att påvisa att de produkter för vilka exportbidrag söks verk- ligen har importeras i oförändrat skick till ett visst tredje- land då det rör sig om ett enhetligt bidrag för det tred- jelandet. Förfarandena för dessa verifikationer bör förenk- las samtidigt som gemenskapens finansiella intressen skyddas. Kommissionen och medlemsstaterna bör över- vaka användningen av förenklade förfaranden och vidta lämpliga åtgärder vid missbruk. (2) — I praktiken är de tredjeländer för vilka exportbidrag för en viss produkt differentierats till ett värde under genom- snittet eller noll vanligtvis belägna närmare gemenskapen. Bidrag för länder som är belägna längre från gemenska- pen fastställs vanligtvis på en högre, likvärdig nivå. Ofta är det svårt för exportörerna att skaffa bevis för importen till dessa mera avlägsna länder. (!) EUT L 270, 21.10.2003, s. 78. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 735/2007 (EUT L 169, 29.6.2007, s. 6). (?) EGT L 42, 16.2.1990, s. 6. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 163/94 (EGT L 24, 29.1.1994, s. 2). () EGT L 102, 17.4.1999, s. 11. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1913/2006 (EUT L 365, 21.12.2006, s. 52). (3) — De länder för vilka högre likvärdiga bidragsnivåer har fastställts kan för den berörda produktens del betraktas som ”avlägsna bidragszoner”. Däremot bör avlägsna län- der vars differentierade del av bidraget är lägre än ge- nomsnittet eller noll inte anses höra till en sådan zon. Inte heller de länder där det finns risk för omläggning av handeln eller länder där det finns sektorer med risk för omläggning av handeln får höra till en sådan zon. (4) — Om en exportdeklaration lämnas för ett land i en avläg- sen bidragszon och exporten sker i container med sjö- transport ger kommersiell containerhantering och en godsdeklaration kombinerat med en ganska inflexibel transportform en rimlig garanti för att produkten har importerats till ett visst tredjeland. Under sådana omstän- digheter kan beviset för att produkten har transporterats till och lossats av i ett land i den avlägsna bidragszonen utgöras av en godsdeklaration och ett lossningsintyg för en hamn i mottagarlandet eller en hamn som betjänar bakomliggande länder. 6) - Om  containerfraktförarens kommersiella datoriserade spårnings- och lokaliseringssystem uppfyller de operativa säkerhetskraven i bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 885/2006 av den 21 juni 2006 om tillämpnings- föreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1290/2005 när det gäller godkännande av utbetalningsställen och andra organ och avslutande av räkenskaperna för EGFJ och EJFLU (') och ger motsvarande information som den i godsdeklarationen kan medlemsstaterna välja att använda denna information i stället för handlingar i pappersfor- mat som bevis för transport till mottagarlandet. (6) — I artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 föreskrivs undantag för bidrag vars differentierade del inte överskri- der 2 400 euro och 12 000 euro för intilliggande eller avlägsna destinationer. Det anses meningsfullt att införa ett nytt undantag för containertransport till sjöss till av- lägsna bidragszoner, vilket förutsätter godsdeklaration och ett av de lossningsintyg som avses i artikel 16.2 a, b eller c. Ett sådant undantag kan beviljas endast om man får information om lossningen i hamnen i den avlägsna bidragszonen. För att garantera att de bevis som ges vid tillämpning av dessa undantag är pålitliga bör dessa un- dantag beviljas med tillstånd som kan återkallas. (4) EUT L 171, 23.6.2006, s. 90.