40 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13/Vol. 27 394L0047 29.10.94 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 280/83 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag('), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande(?), i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 189b i fördraget(5), och med beaktande av följande: C C Skillnaderna mellan de olika ländernas lagstiftning om avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tids- delningsbasis kan sannolikt skapa hinder mot att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och snedvridningar av konkurrensen samt leda till uppdelning i nationella marknader. Syftet med detta direktiv är att fastställa ett minimum av gemensamma regler som kommer att göra det möjligt att säkerställa att den inre marknaden fungerar tillfredsstäl- lande och därmed också att köparna skyddas. Det är till- räckligt att dessa regler täcker avtalsförhållandena endast i fråga om information om avtalets innehåll, formerna för att lämna denna och förfarandet och reglerna för hävning och frånträdande. Det lämpligaste sättet för att uppnå detta syfte är ett direktiv. Detta direktiv är därför förenligt med subsidaritetsprincipen. Den rättsliga karaktären hos de rättigheter som avtalen i detta direktiv avser, skiljer sig betydligt åt från medlems- stat till medlemsstat. Det är därför lämpligt att samman- fattningsvis hänvisa till dessa olika regleringar och ge en tillräckligt vid definition av sådana avtal utan att detta EGT nr C 299, 5.11.1993, s. 8. EGT nr C 108, 19.4.1993, s. 1. Europaparlamentets yttrande av den 26 maj 1993 (EGT nr C 176, 28.6.1993, s. 95 och EGT nr C 225, 20.9.1993, s. 70) bekräftat den 2 december 1993 (EGT nr C 342, 20.12.1993, s. 3). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1994 (EGT nr C 137, 19.5.1994, s. 42) och beslut av Europaparlamentet av den 4 maj 1994 (EGT nr C 205, 25.7.1994). Förlikningskommitténs gemen- samma utkast av den 22.9.1994. 10. innebär en harmonisering på gemenskapsnivå av den rättsliga karaktären på rättigheterna i fråga. Detta direktiv är inte utformat för att reglera i vilken utsträckning som avtal om nyttjanderätten av fast egen- dom på tidsdelningsbasis kan slutas i medlemsstaterna eller den rättsliga grunden för sådana avtal. I praktiken skiljer sig avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis från hyresavtal. Denna skillnad visar sig bl.a. genom betalningssättet. På marknaden kan man iaktta att hotell, lägenhetshotell och andra liknande semesterbostäder förekommeri avtals- transaktioner som liknar dem som har gjort att detta direk- tiv behövs. Det är nödvändigt att förhindra att vilseledande och ofull- ständiga uppgifter lämnas i upplysningar som särskilt berör försäljning av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis. Sådana upplysningar bör kompletteras med en skriftlig information som måste finnas tillgänglig för den som begär den. Uppgifterna i denna måste utgöra en del av avtalet om köp av nyttjanderätten till fast egen- dom på tidsdelningsbasis. För att ge köparna en hög skyddsnivå och med hänsyn till de särskilda förhållandena i system för nyttjanderätten av fast egendom på tidsdelningsbasis, måste avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis innehålla vissa bestämda minimiuppgifter. För att införa ett effektivt skydd för köparna inom detta område är det nödvändigt att fastställa minimiskyldighe- ter som säljarna måste uppfylla gentemot köparna. Avtal om köp av nyttjanderätten till fast egendom på tids- delningsbasis måste, upprättas på språket eller ett av språ- ken i den medlemsstat där köparen är bosatt eller där han är medborgare; språket måste höra till gemenskapens officiella språk. Den medlemsstat där köparen är bosatt kan emellertid kräva att avtalet upprättas på dess språk, ett eller flera, under förutsättning att språket eller språken hör till gemenskapens officiella språk. Det är nödvändigt med en bestyrkt översättning av varje avtal med hänsyn till de formaliteter som måste uppfyllas i den medlemsstat där egendomen i fråga är belägen.