23.3.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 80/35 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/15/EG av den 11 mars 2002 om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71 och artikel 137.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), efter att ha hört Regionkommittén, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskom- mittén godkände den 16 januari 2002, och av följande skäl: (1) — I rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstift- ning om vägtransporter (') fastställs gemensamma regler för körtider och viloperioder för förare. Den förord- ningen omfattar inte andra aspekter på arbetstider i samband med vägtransporter. (2) — Rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (7) gör det möjligt att anta mer specifika bestämmelser om arbetsti- dens förläggning inom området för vägtransporter. Eftersom det här direktivet är ett sektoriellt direktiv har dess bestämmelser företräde framför bestämmelserna i direktiv 93/104/EG, i enlighet med artikel 14 i det direk- tivet. (3) — Trots omfattande förhandlingar mellan arbetsmarkna- dens parter har det inte varit möjligt att komma fram till ett avtal beträffande mobila arbetstagare inom vägtrans- portsektorn. (4) — Det är därför nödvändigt att föreskriva en rad mer speci- fika bestämmelser om arbetstidens längd för vägtrans- porter för att säkerställa transporternas säkerhet samt de berörda personernas hälsa och säkerhet. (5) — Eftersom målen för den föreslagna åtgärden inte i till- räcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verk- ningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan (') EGT C 43, 17.2.1999, s. 4. (") EGT C 138, 18.5.1999, s. 33. () Europaparlamentets yttrande av den 14 april 1999 (EGT C 219, 30.7.1999, s. 235), bekräftat den 6 maj 1999 (EGT C 279, 1.10.1999, s. 270), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 mars 2001 (EGT C 142, 15.5.2001, s. 24) och Europaparlamentets beslut av den 14 juni 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparla- mentets beslut av den 5 februari 2002 ocå rådets beslut av den 18 februari 2002. (') EGT L 370, 31.12.1985, s. 1. () EGT L 307, 13.12.1993, s. 18. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/34/EG (EGT L 195, 1.8.2000, s. 41). (10) (11) gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiari- tetsprincipen i artikel 3 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa måil. Tillämpningsområdet för detta direktiv omfattar endast mobila arbetstagare, anställda av ett transportföretag som är etablerat i en medlemsstat, vilka deltar i sådant mobilt arbete avseende vägtransporter som omfattas av förordning (EEG) nr 3820/85, eller om så inte är fallet, av den europeiska överenskommelsen om arbetsförhål- landen för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR). Det bör klargöras att de mobila arbetstagare som inte omfattas av detta direktivs tillämpningsområde, och som inte är egenföretagare, åtnjuter det grundskydd som föreskrivs i direktiv 93/104/EG. Detta grundskydd omfattar gällande regler om tillräcklig vila, maximal genomsnittlig veckoarbetstid, årlig semester och vissa grundläggande bestämmelser för nattarbetare, bland annat avseende hälsokontroller. Eftersom förare som är egenföretagare omfattas av tillämpningsområdet för förordning (EEG) nr 3820/85 men inte av tillämpningsområdet för direktiv 93/ 104/EG, bör dessa förare, i enlighet med bestämmel- serna i artikel 2.1 i det här direktivet, tills vidare inte omfattas av dess tillämpningsområde. Definitionerna i detta direktiv får inte ha någon prejudi- cerande verkan i förhållande till andra gemenskapsregler om arbetstiden. För att förbättra vägtrafiksäkerheten, undvika en snedv- ridning av konkurrensen och sörja för säkerhet och hälsa för mobila arbetstagare som omfattas av detta direktiv bör dessa noga känna till vilken tid som ägnas åt arbete avseende vägtransporter som anses som arbetstid och vilken tid som inte ingår i arbetstiden och som betraktas som raster, viloperioder eller tid då arbets- tagaren skall vara tillgänglig. Dessa arbetstagare bör ha rätt till ett minsta antal viloperioder per dag och vecka samt till lämpliga raster. Det är även nödvändigt att införa en övre gräns för antalet arbetstimmar per vecka. Forskningsresultat visar att kroppen nattetid är känsli- gare för miljöstörningar och även för vissa ansträngande former av arbetsuppläggning, och att långa perioder med nattarbete kan vara skadliga för arbetstagarnas hälsa och riskera deras säkerhet samt även vägtrafiksäkerheten i allmänhet.