186 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15/Vol. 14 394L0067 31.12.94 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 365/34 RÅDETS DIREKTIV 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 103s.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande(2), i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(?), och med beaktande av följande: Enligt artikel 130r i fördraget syftar målen med gemenska- pens miljöpolitik i synnerhet till att förorening skall före- byggas, att förorening företrädesvis bör hejdas vid källan och att principen "förorenaren betalar” tillämpas. I rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik(") uppmanas kommissionen att snarast möjligt färdigställa sina förslag om förbränningsanläggningar för industriavfall. Förbränning av farligt avfall ger upphov till utsläpp som kan orsaka förorening och därigenom skada människors hälsa och miljön, om de inte kontrolleras ordentligt. I vissa fall kan gränsöverskridande förorening uppstå. Förebyggande åtgärder krävs därför för att skydda miljön mot farliga utsläpp från förbränning av farligt avfall. De nuvarande olikheterna i nationella bestämmelser om förbränningen av farligt avfall, och i vissa fall avsaknaden av sådana bestämmelser, motiverar åtgärder på gemenskaps- nivå. (!) EGT nr C 130, 21.5.1992, s. 1. (2) EGT nr C 332, 16.12.1992, s. 49. () Europaparlamentets yttrande av den 10 mars 1993 (EGT nr C 115, 26.4.1993, s. 90). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 juli 1994 (EGT nr C 232, 20.8.1994, s. 35) och Europa- parlamentets beslut av den 17 november 1994 (EGT nr C 341, 5.12.1994). (£) EGT nr C 122, 18.5.1990, s. 2. I enlighet med artikel 130t i fördraget skall tillämpningen av detta direktiv inte hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa strängare bestämmelser om miljöskydd som är förenliga med fördraget. Enligt artikel 4 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(5) skall medlemsstater vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att miljön skadas. I detta syfte fastställs i artikel 9 i nämnda direktiv att varje inrättning eller företag som behandlar avfall måste erhålla ett tillstånd från de behöriga myndigheterna som bl. a. anger de försiktighetsåtgärder som skall vidtas, I artiklarna 3 och 4 i rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från indu- strianläggningar(6) föreskrivs att tillstånd måste lämnas för industrianläggningar som tillhör de förtecknade katego- rierna, bl. a. avfallsförbränningsanläggningar, innan de tas i drift. Syftet med de förbränningsanläggningar som uppförs och drivs i enlighet med detta direktiv är att genom en oxida- tionsprocess minska riskerna för förorening i samband med farligt avfall, att minska kvantiteten och volymen avfall och att producera restprodukter som kan återanvändas eller bortskaffas på ett säkert sätt. För ett gott miljöskydd krävs det att lämpliga driftvillkor och gränsvärden för utsläpp från förbränningsanläggningar för farligt avfall fastställs och upprätthålls inom gemenska- pen. När det gäller utsläpp av dioxiner och furaner är det nödvändigt med särskilda bestämmelser, eftersom det är nödvändigt att begränsa sådana utsläpp med hjälp av den mest avancerade tekniken. För att det skall vara möjligt att säkerställa att gränsvärdena och riktvärdena för utsläpp av miljöskadliga ämnen följs måste högkvalitattva mätmetoder användas vid kontroll av utsläppen. () EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48). (£) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG.