L 323/6 Europeiska unionens officiella tidning 26.10.2004 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1851/2004 av den 25 oktober 2004 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2377/90 om inrättandet av ett gemenskaps- förfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av vete- rinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ur- sprung (!), särskilt artiklarna 7 och 8 i denna, och av följande skäl: (1) — I enlighet med förordning (EEG) nr 2377/90 bör gräns- värden för högsta tillåtna halt av restmängder fastställas för samtliga farmakologiskt verksamma ämnen som an- vänds inom gemenskapen i veterinärmedicinska läkeme- del avsedda att ges till livsmedelsproducerande djur. (2) — Gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder bör fastställas först efter det att Kommittén för veterinärme- dicinska läkemedel granskat all relevant information be- träffande säkerheten i restmängderna av ämnet i fråga för den som konsumerar livsmedel av animaliskt ursprung samt restmängdernas inverkan på den industriella bear- betningen av livsmedel. (3) — Vid fastställandet av gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livs- medel av animaliskt ursprung krävs att de djurarter anges i vilka restmängder kan förekomma, det livsmedel som erhålls från det behandlade djuret (”målvävnad”) samt det slags restmängd som är relevant för övervakningen av restmängder (”restmarkör”). (4) — Vid kontroll av restmängder bör enligt tillämplig gemens- kapslagstiftning gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmänger vanligtvis fastställas för målvävnaderna lever eller njure. Vid internationell handel avlägsnas emellertid ofta lever och njure från slaktkroppen och gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder bör därför alltid fastställas även för muskel- eller fettvävnader. (5) — För veterinärmedicinska läkemedel avsedda för äggläg- gande fåglar, mjölkdjur eller honungsbin bör gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder fastställas även för ägg, mjölk eller honung. (!) EGT L 224, 18.8.1990, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1646/2004 (EUT L 296, 21.9.2004, s. 5). (6) (10) I förordning (EEG) nr 2377/90 föreskrivs att fastställan- det av gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder inte på något sätt får påverka tillämpningen av annan berörd gemenskapslagstiftning. Med stöd av ett yttrande från Kommittén för veterinär- medicinska läkemedel ändrades genom kommissionens förordning (EG) nr 997/1999 (?) bilaga III till förordning (EEG) nr 2377/90 så att provisoriska gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder för morantel infördes för att göra det möjligt att fullborda vetenskapliga studier av i synnerhet restmarkören och analysmetoden för be- stämning av restmängder av morantel i målvävnaderna. Giltighetstiden för dessa gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder förlängdes därefter genom kommis- sionens förordning (EG) nr 1322/2001 (?) för att ge den sökande mer tid att fullborda de begärda studierna. De begärda uppgifterna om restmarkören och analysme- toden utvärderades av Kommittén för veterinärmedi- cinska läkemedel och befanns inte helt förenliga med kraven i volym 8 i ”Rules Governing Medicinal Products in the European Union” (Regler för läkemedel i Euro- peiska unionen). Metoden ansågs inte desto mindre fullt godtagbar för muskler och mjölk och endera av njure eller lever av nötboskaps- och fårarter. Kommittén för veterinärmedicinska läkemedel föreslog därefter att mo- rantel skulle införas i bilaga II till förordning (EEG) nr 2377/90 med motiveringen att restmängder av morantel utsöndras snabbt och att fastställandet av gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder därför inte krävs för skydd av folkhälsan. Då restmängder av morantel i livsmedel från behandlade djur kan överskrida det godtagbara dagliga intaget 24 timmar efter behandlingen, ses det av konsumentsäker- hetsskäl och för att göra det möjligt att fastställa lämpliga karenstider för veterinärmedicinska läkemedel som inne- håller morantel som nödvändigt att upprätta gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder med beaktande av de gränsvärden för högsta tillåtna halt av restmängder som tidigare upprättats. Morantel är ett farmakologiskt verksamt ämne mot in- älvsmask som under avsevärd tid använts i veterinärme- dicinska läkemedel för livsmedelsproducerande djurarter vid behandling av spolmaskar och bandmaskar. Med tanke på att resistens eventuellt kan utvecklas, anses det att tillgången till flervalsbehandling bör förbli möjlig. (2) EGT L 122, 12.5.1999, s. 24. (7) EGT L 177, 30.6.2001, s. 52.