24.4.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 108/21 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om =<:auktorisation - för = elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttran- de (?), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) Resultatet av det offentliga samrådet om 1999 års över- syn av regelverket för elektronisk kommunikation, såsom det återges i kommissionens meddelande av den 26 april 2000, och kommissionens slutsatser som rap- porterats i dess meddelande om den femte och sjätte rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet, visar att det i hela gemen- skapen finns ett behov av mer harmoniserade och mindre betungande bestämmelser om tillträde till mark- naden för elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster. Konvergensen mellan olika elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster och deras tekniska lösningar kräver att ett system för auktorisation införs som omfattar alla jämförbara nät och tjänster på ett enhetligt sätt, oberoende av vilka tekniska lösningar som används. Syftet med detta direktiv är att upprätta en rättslig ram för att säkerställa friheten att tillhandahålla elektronisk kommunikation och elektroniska tjänster, med förbehåll för endast de villkor som fastställs i detta direktiv och eventuella begränsningar i enlighet med artikel 46.1 i fördraget, särskilt åtgärder med hänsyn till allmän ord- ning, allmän säkerhet och folkhälsa. Detta direktiv omfattar auktorisation av alla elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster oavsett om de tillhandahålls allmänheten eller inte. Detta är vik- (!) EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 230 och EGT C 270 E, 25.9.2001, s. 182. (2) EGT C 123, 25.4.2001, s. 55. () Europaparlamentets yttrande av den 1 mars 2001 (EGT C 277, 1.10.2001, s. 116), rådets gemensamma ståndpunkt av den 17 sep- tember 2001 (EGT C 337, 30.11.2001, s. 18) och Europaparlamen- tets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. tigt för att garantera att båda kategorier av leverantörer kan åtnjuta objektiva, öppet redovisade, icke-diskrimine- rande och proportionella rättigheter, villkor och för- faranden. Detta direktiv skall endast gälla beviljandet av nyttjande- rätter till radiofrekvenser, när nyttjandet inbegriper till- handahållandet av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst, vanligtvis mot ersättning. Egenanvändning av radioterminalutrust- ning, grundad på sådan icke-exklusiv användning av sär- skilda radiofrekvenser som inte har samband med någon ekonomisk verksamhet, t.ex. radioamatörers användning av frekvensband för allmänheten, utgör inte tillhandahål- lande av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och omfattas därför inte av detta direktiv. Sådan användning omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminal- utrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustning- ens överensstämmelse ('). Bestämmelser om fri rörlighet för system för villkorad tillgång och fritt tillhandahållande av skyddade tjänster som bygger på sådana system fastställs i Europaparla- mentets och rådets direktiv 98/84/EG av den 20 novem- ber 1998 om det rättsliga skyddet för tjänster som byg- ger på eller utgörs av villkorad tillgång (?). Auktorisation av sådana system och tjänster behöver därför inte omfat- tas av det här direktivet. Systemet för utfärdande av auktorisationer för elektro- niska kommunikationsnät och kommunikationstjänster bör vara så lite betungande som möjligt, för att stimu- lera framväxten av nya elektroniska kommunikations- tjänster och alleuropeiska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster och för att tjänsteleverantörer och konsumenter skall kunna dra nytta av de stordriftsför- delar som en inre marknad innebär. Dessa mål uppnås bäst genom en allmän auktorisation för alla elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster, för vilken det inte krävs något uttryckligt beslut eller något särskilt dokument utfärdat av den nationella regleringsmyndigheten, och genom att form- kraven begränsas till en anmälan. Om medlemsstaterna kräver anmälan från leverantörer av elektroniska kom- (4) EGT L 91, 7.4.1999, s. 10. (?) EGT L 320, 28.11.1998, s. 54.