03/Vol. 49 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 201 393D0257 14.5.93 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 118/75 KOMMISSIONENS BESLUT av den 15 april 1993 om referensmetoder och förteckning över nationella referenslaboratorier för påvisande av restämnen (93/25S7/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 64/433/EEG av den 26 juni 1964 om hygienproblem vid produktion och utsläppande på marknaden av färskt kött(!), senast ändrat genom direktiv 92/5/EEG (2), särskilt artikel 8.1 i detta, med beaktande av rådets direktiv 85/397/EEG av den 5 augusti 1985 om frågor om livsmedelshygien och djurhälsa som påverkar handeln inom gemenskapen med värmebehandlad mjölk (2), senast ändrat genom direktiv 89/662/EEG (?), särskilt artikel 11.4tredje styck- et i detta, och med beaktande av följande: I kommissionens beslut 93/256/EEG (7) fastställs meto- der för att spåra resthalter av ämnen med hormonell eller tyreostatisk verkan. I det beslutet definieras de förfaranden för analys som skall iakttas och de kriterier som skalltillämpas då analyserna utförs. En bestämmelse om referensmetoder bör hänvisa till de kriterier som fastställts för metoder för att bekräfta analysresultaten. I kommissionens beslut 90/515/EEG (6) fastställs refe- rensmetoder för att påvisa rester av tungmetaller och arsenik. Det bör föreskrivas referensmetoder för att påvisa andra restämnen än rester av tungmetaller och arsenik. Enligt artikel 8.1 sista stycket i direktiv 64/433/EEG skall i varje medlemsstat utses minst ett referenslaboratorium som skall utföra kontroll av restämnen. Enligt artikel 8.1 b i rådets direktiv 86/469/EEG av den 16 september 1986 om undersökning av djur och färskt kött med avseende på förekomsten av restsubstanser (7), ändrat genom beslut 89/187/EEG (2), skall de utsedda nationella referenslaboratorierna ansvara för samord- ningen av normer och analysmetoder för varje restämne (!) EGT nr 121, 29.7.1964, s. 2012/64. (2) EGT nr L 57, 2.3.1992, s. 1. (3) EGT nr L 226, 24.8.1985, s. 13. (4) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 13. (5) EGT nr L 118, 14.5.1993, s. 64. (6) EGT nr L 286, 18.10.1990, s. 33. (7) EGT nr L 275, 26.9.1986, s. 36. (3) EGT nr L 66, 10.3.1989, s. 37. eller grupp av restämnen som berörs och även anordna periodiska jämförande undersökningar av delar av samma prover på godkända laboratorier samt ansvara för att de fastställda gränsvärdena iakttas. Med hänsyn till den vetenskapliga och tekniska kun- skapsutvecklingen och för klarhetens skull bör kommis- sionens beslut 89/610/EEG (?) återkallas. Åtgärderna i detta beslut är förenliga med yttrandet från Ständiga veterinärkommittén. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Följande referensmetoder för analys, samt varje annan referensmetod som uppfyller krav som är jämförbara med dem som anges i artikel 3, får tillämpas för att påvisa rester av sådana ämnen som finns upptagna i bilaga 1 till direktiv 86/469/EEG med undantag av kemiska grundämnen som tungmetaller och arsenik: — Immunanalys. — Tunnskiktskromatografi. — Vätskekromatografi. — Gaskromatografi. Mass-spektrometri. Spektrometri. Artikel 2 Den referensmetod för analys som väljs skall vara baserad på a) i första hand, molekylspektrometri som ger direkt information om molekylstrukturen i det ämne som undersöks, eller, b) på en kombination av oberoende metoder som ger indirekt information om molekylstrukturen i det ämne som undersöks, och måste ha lämpliga detektionsgränser och bestäm- ningsgränser. (2) EGT nr L 351, 2.12.1989, s. 39.