18.7.95 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 168/7 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 95/26/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG om kreditinstitut, direktiv 73/239/EEG och 92/49/EEG om andra direkta försäkringar än livförsäkringar, direktiv 79/267/EEG och 92/96/EEG om direkta livförsäkringar, direktiv 93/22/EEG om tjänster inom värdepappersom- rådet och direktiv 85/611/EEG om företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepap- per (fondföretag) i syfte att stärka tillsynen på dessa områden EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningen i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet(?), med beaktande av det av förlikningskom- mittén godkända gemensamma utkastet av den 11 maj 1995 och med beaktande av följande: 1) Vissa händelser har visat att det är lämpligt att i en del avseenden ändra vissa rådsdirektiv för att preci- sera det allmänna regelverk inom vilket kreditin- stitut, försäkringsföretag, värdepappersföretag och fondföretag får bedriva verksamhet, nämligen direk- tiv 77/780/EEG(") och 89/646/EEG, direktiv 73/ 239/EEG(5) och 92/49/EEG, direktiv 79/267/ OOEEGI() och 92/96/EEG, direktiv 93/22/EEG(”) och direktiv 85/611/EEG(?) i syfte att skärpa tillsy- nen på dessa områden. Det är önskvärt att likartade åtgärder vidtas inom hela sektorn för finansiella tjänster. (!') EGT nr C 229, 25.8.1993, s. 10. (:) EGT nr C 52, 19.2.1994, s. 15. ) Europaparlamentets yttrande av den 9 mars 1994 (EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 61). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 1994 (EGT nr C 213, 3.8.1994, s. 29) och Europaparlamentets beslut av den 26 oktober 1994 (EGT nr C 323, 21.11.1994, s. 56). () EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Direktivet senast ändrat genom direktiv 89/646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1). () EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/49/EEG (EGT nr L 228, 11.8.1992, s. 1). (€) EGT nr L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/96/EEG (EGT nr L 360, 9.12.1992, s. 1). (") EGT nr L 141, 11.6.1993, s. 27. (3) EGT nr L 375, 31.12.1985, s. 3. Direktivet senast ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT nr L 100, 19.4.1988, s. 31). 2) Dessa direktiv fastställer bland annat de villkor som måste vara uppfyllda innan de behöriga myndighe- terna får bevilja auktorisation för verksamheten. 3) De behöriga myndigheterna bör inte bevilja auktori- sation eller upprätthålla denna auktorisation för ett finansiellt företag om en effektiv tillsyn förhindras av att företaget har nära förbindelser med en annan "fysisk eller juridisk person. De finansiella företag som redan är auktoriserade skall ochså uppfylla de behöriga myndigheternas krav i detta avseende. 4) Definitionen av ”nära förbindelser” i detta direktiv bygger på minimikrav som inte hindrar medlemssta- terna från att tillämpa den även på andra situationer än de som avses av definitionen. 5) Vid tillämpningen av direktivet utgör den enda omständigheten att förvärv av en betydande del av ett bolags kapital har skett, inte i sig ägarintresse om kapitalandelen förvärvats endast som en tillfällig placering som inte ger inflytande över företagets organisation eller ekonomiska inriktning. 6) Hänvisningen till ett effektivt utövande av tillsyns- myndigheternas uppgifter omfattar gruppbaserad tillsyn över ett finansiellt företag när bestämmel- serna i gemenskapsrätten föreskriver det. I sådana fall måste de myndigheter hos vilka tillstånd söks kunna avgöra vilka myndigheter som är behöriga att utöva gruppbaserad tillsyn över detta finansiella företag. 7) Principerna om ömsesidigt erkännande och om hem- landstillsyn kräver att de enskilda medlemsstaternas behöriga myndigheter inte skall meddela auktorisa- tion eller skall återkalla auktorisationen i sådana fall där verksamhetsplanen, lokaliseringen eller den fak- tiskt utövade verksamheten klart visar att det finan- siella företaget har valt rättssystemet i en medlems- stat i syfte att undgå de strängare normer som gäller i en annan medlemsstat inom vars område det bedriver eller har för avsikt att bedriva sin hu- vudsakliga verksamhet. Ett finansiellt företag som är en juridisk person skall vara auktoriserat i den