L 176/22 Europeiska unionens officiella tidning 30.6.2006 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 967/2006 av den 29 juni 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 318/2006 i fråga om sockerproduktion utöver kvoterna EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (!), särskilt artikel 13.2, artikel 15.2 samt artikel 40.1 c och 40.2 d, och av följande skäl: (4) Enligt artikel 12 i förordning (EG) nr 318/2006 får pro- duktionen utöver kvoterna antingen användas för fram- ställning av vissa produkter, överföras till nästa regle- ringsår eller användas för den särskilda försörjningsord- ningen för de yttersta randområdena i enlighet med rå- dets förordning (EG) nr 247/2006 av den 30 januari 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden (?), eller exporteras inom ramen för vissa kvantiteter. Enligt artikel 15 i förordning (EG) nr 318/2006 skall en avgift tas ut på dels överskottssocker, överskottsisoglukos och överskottsinulinsirap som inte har överförts eller använts för den särskilda försörjningsordningen för de yttersta randområdena, dels på industrisocker, industri- isoglukos och industriinulinsirap för vilka det inom en viss tidsfrist inte har styrkts att de har använts i någon av de produkter som avses i artikel 13.2 i den förordningen, dels på de kvantiteter som dragits tillbaka från markna- den i enlighet med artikel 19 i samma förordning och som inte uppfyller villkoren i punkt 3 i den artikeln. Denna avgift bör uppgå till ett högt belopp så att man kan undvika att de kvantiteter som produceras utöver kvoterna blir allt större och därmed riskerar att orsaka störningar på marknaden. Ett fast belopp, lika högt som full tull på import av vitsocker, tycks vara lämpligt. Det behövs vissa bestämmelser för socker, isoglukos och inulinsirap utöver kvoterna i de fall produkten förstörs (!) EUT L 58, 28.2.2006, s. 1. (?) EUT L 42, 14.2.2006, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 318/2006. eller blir oanvändbar samt för fall av force majeure som leder till att den inte kan användas på det sätt som före- skrivs i artikel 12 i förordning (EG) nr 318/2006. I artikel 17 i förordning (EG) nr 318/2006 föreskrivs ett godkännande för företag som bearbetar socker, isoglukos eller inulinsirap till någon av de produkter som avses i artikel 13.2 i den förordningen. Innehållet i den ansökan om godkännande som bearbetarna skall lämna in till medlemsstaternas myndigheter bör därför  fastställas. Det är nödvändigt att ange de åtaganden som dessa före- tag måste göra för att bli godkända, i första hand en skyldighet att föra ett ständigt uppdaterat register över de kvantiteter råvaror som tas emot på företaget samt vilka kvantiteter som bearbetas och levereras i form av bearbetade produkter. För att ordningen för industri- socker, industriisoglukos och industriinulinsirap skall kunna fungera på ett tillfredsställande sätt måste det fin- nas påföljder för bearbetare som inte uppfyller sina skyl- digheter eller fullgör sina åtaganden. Det måste finnas regler för hur industrisocker, industri- isoglukos och industriinulinsirap i enlighet med artikel 12 a i förordning (EG) nr 318/2006 får användas, till exempel avtal mellan producenter och bearbetare i fråga om råvaruleveranser, och det måste dessutom upprättas en förteckning över de produkter som anges där, i enlig- het med artikel 13.2 i den förordningen, med beaktande av de erfarenheter som gjorts i fråga om den kemiska industrins och läkemedelsindustrins behov av sockerleve- ranser. För att effektivisera kontrollerna bör användningen av industrisocker, industriisoglukos och industriinulinsirap begränsas till direkt försäljning från en producent till en godkänd bearbetare. För att göra det lättare att använda industrisocker och lättare för potentiella användare att få tillgång till den här råvaran, bör producenterna ha rätt att ersätta en viss kvantitet av sitt industrisocker med socker som produce- rats av en annan producent i samma eller en annan medlemsstat. Den här möjligheten bör emellertid endast beviljas under förutsättning att det finns garantier för ytterligare fungerande kontroller av vilka kvantiteter som levererats och använts av industrin. Ett eventuellt beslut om att bevilja denna möjlighet bör fattas av med- lemsstaternas myndigheter.