L 150/28 Europeiska unionens officiella tidning 10.6.2008 DIREKTIV RÅDETS DIREKTIV 2008/55/EG av den 26 maj 2008 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder (kodifierad version) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 93 och 94, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), och av följande skäl: Rådets direktiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgär- der (?) har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt (). För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direkti- vet kodifieras. Att nationella bestämmelser om indrivning endast kan tillämpas inom nationella territorier är i sig ett hinder för upprättandet av en fungerande inre marknad. Det förhindrar att gemenskapsregler kan tillämpas till fullo och på ett rättvist sätt, i synnerhet inom den gemen- samma jordbrukspolitikens område, och det underlättar bedrägliga förfaranden. (!) Yttrandet avgivet den 19 juni 2007 (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EUT C 93, 27.4.2007, s. 15. () EGT L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktivet senast ändrat genom 2003 års anslutningsakt. Direktivets ursprungliga titel är: ”Rådets direktiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indriv- ning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garanti- fonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdeskatt”. Den har ändrats genom  direktiv 79/1071/EEG (EGT L 331, 27.12.1979, s. 10), direktiv 92/12/EEG (EGT L 76, 23.3.1992, s. 1) och direktiv 2001/44/EG (EGT L 175, 28.6.2001, s. 17). (') Se bilaga I del A och B. (3) Det är nödvändigt att möta det hot som utvecklingen i fråga om bedrägerier utgör mot gemenskapens och med- lemsstaternas ekonomiska intressen samt mot den inre marknaden på ett sådant sätt att konkurrenskraften och skatteneutraliteten på den inre marknaden säkerställs på ett bättre sätt. Det är därför nödvändigt att anta gemensamma regler om ömsesidigt bistånd vid indrivning. Dessa regler bör gälla för indrivning av fordringar som uppstått på grund av olika åtgärder som ingår i det system som helt eller delvis finansierar Europeiska garan- tifonden för jordbruket och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, för indrivning av avgifter och liknande samt import- och exporttullar, av mervärdes- skatt, harmoniserad punktskatt (tobaksvaror, alkohol och alkoholhaltiga drycker och mineraloljor) liksom in- komst- och förmögenhetsskatt och skatter på försäk- ringspremier. De bör också gälla för indrivning av ränta, administrativa påföljder och böter, med undantag av alla sanktioner av straffrättslig art, och kostnader i samband med dessa fordringar. Det ömsesidiga biståndet bör bestå av följande: Den an- modade myndigheten måste å ena sidan till den sökande myndigheten lämna de upplysningar som den senare be- höver för att driva in fordringar som har uppstått i den medlemsstat där den har sitt säte samt underrätta gälde- nären om alla dokument som gäller dessa fordringar och som har sitt ursprung i den medlemsstaten, och å andra sidan måste den på begäran av den sökande myndigheten driva in de fordringar som har uppstått i den medlems- stat där den senare har sitt säte. Dessa olika former av bistånd bör lämnas av den anmo- dade myndigheten i enlighet med de lagar och andra författningar som reglerar sådana frågor i den medlems- stat där den har sitt säte.