L 196/4 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20.7.2001 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1485/2001 av den 27 juni 2001 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2158/92 om skydd av gemenskapens skogar mot bränder EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR (4) ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta, 5 med beaktande av kommissionens förslag (!), () med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), efter att ha hört Regionkommittén, (6) i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) - Man bör betona den grundläggande roll som lands- bygdsbefolkningen, särskilt skogsbrukarna och bo- skapsuppfödarna som är de viktigaste förvaltarna av de europeiska skogarna, och i synnerhet deras fackliga organisationer, spelar när det gäller att bestämma regio- nala planer för att bekämpa bränder, när det gäller att (7) bedriva förebyggande skogsbruk och när det gäller att göra snabba ingripanden, samt behovet av att skapa villkor som gör det möjligt för dessa aktörer att effektivt medverka när det gäller att skydda Europas skogar mot denna miljöskadliga faktor. (2) — Giltighetstiden för förordning (EEG) nr 2158/92 (") löper ut den 31 december 1996. Den förordningen har ändrats genom rådets förordning (EG) nr 308/97 (5). I sin dom av den 25 februari 1999 i de två förenade 0) målen C-164/97 och C-165/97 (5) upphävde Europeiska gemenskapernas domstol förordning (EG) nr 308/97, men lät verkningarna av den vara i kraft till dess en ny förordning, som ersätter den upphävda förordningen, antas. För att garantera rättssäkerheten bör man säker- (10) ställa giltigheten av de åtgärder som vidtagits i enlighet med den upphävda förordningen. (3) - Skogen spelar en viktig roll för bevarandet av den grundläggande ekologiska jämvikten, särskilt när det gäller mark, vatten, klimat, djur- och växtliv. Ekologisk jämvikt är nödvändig för ett hållbart jordbruk och förvaltningen av landsbygden. (') EGT C 307 E, 26.10.1999, s. 33 och (11) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 365. (2) EGT C 51, 23.3.2000, s. 24. () Europaparlamentets yttrande av den 6 juli 2000 (EGT C 121, 24.4.2001, s. 176), rådets gemensamma ståndpunkt av den 26 februari 2001 (EGT C 97, 27.3.2001, s. 5) och Europaparlamentets beslut av den 13 juni 2001. (5) EGT L 217, 31.7.1992, s. 3. () EGT L 51, 21.2.1997, s. 11. (5) Rättsfallssamlingen 1997, s. 1-1139. Betydelsen av skogarna i Medelhavsområdet för ekosys- temen i Europeiska gemenskapens sydliga medlems- stater, framför allt i de regioner som drabbats av öken- spridning bör beaktas. Att bevara skogarna speglar ekonomiska, ekologiska och sociala behov och bidrar till att upprätthålla de sociala förhållandena för dem som arbetar inom jordbruket och på landsbygden. Gemenskapen och medlemsstaterna tillmäter skyddet av sina skogar synnerlig vikt och har i det avseendet gjort internationella åtaganden vad gäller hållbar utveckling av skogarna och skydd av skogsområden, särskilt vid Förenta nationernas världskonferens om miljö och utveckling, som hölls i Rio år 1992, samt vid de tre alleuropeiska  ministerkonferenserna om - skydd av skogarna i Europa, vilka hölls i Strasbourg år 1990, i Helsingfors år 1993 och i Lissabon 1998. Det gemen- skapsprogram som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2158/92 bidrar till att uppfylla dessa åtaganden. Med stöd av förordning (EEG) nr 2158/92 har sextio miljoner hektar skog, det vill säga närmare hälften av Europas skogar, klassificerats som brandriskområden. Bränderna fortsätter att vara en faktor som begränsar en hållbar utveckling av skogarna i brandriskområdena. Genom att skydda skogarna mot bränder bidrar man därför direkt till att målen i artikel 33.1 b i fördraget kan förverkligas. Det gemenskapssystem för information om skogs- bränder som infördes med tillämpning av artikel 5 i förordning (EEG) nr 2158/92 har gjort det möjligt att utveckla ett gemenskapssamarbete vad gäller skogs- bränder. Utvecklingen av detta system kommer att ge ett effektivt verktyg för att bättre kunna utvärdera åtgärder för skydd för skogar mot bränder och för att i ökande utsträckning kunna analysera brandorsakerna. Det är därför lämpligt att fullfölja det program som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2158/92, särskilt för att förstärka samstämmigheten mellan finansierade skogsåt- gärder i brandriskområden, fördjupa kampen mot brandorsakerna samt förbättra systemen för förebyg- gande och övervakning, och förlänga programmet med fem år så att giltighetstiden för programmet blir tio år från och med den 1 januari 1992.