21.7.2007 Europeiska unionens officiella tidning L 190/25 KOMMISSIONENS BESLUT av den 19 juli 2007 om ett ekonomiskt bidrag från gemenskapen för en studie om prevalens av och antimikrobiell resistens hos Campylobacter spp. hos slaktkycklingflockar och om prevalens av Campylobacter spp. och Salmonella spp. i slaktkroppar av slaktkycklingar som skall genomföras i medlemsstaterna [delgivet med nr K(2007) 3440] (2007/516/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet (!), särskilt artikel 20, och av följande skäl: I beslut 90/424/EEG fastställs förfaranden för ett ekono- miskt bidrag från gemenskapen för särskilda åtgärder inom veterinärområdet, inbegripet tekniska och veten- skapliga åtgärder. Där föreskrivs att gemenskapen skall vidta eller bistå medlemsstaterna när dessa vidtar de tek- niska och vetenskapliga åtgärder som krävs för utveck- ling av gemenskapens veterinärlagstiftning och för utbild- ning inom veterinärområdet. I rapporten från Europeiska myndigheten för livsmedels- säkerhet (EFSA) om trender för och källor till zoonoser, zoonotiska smittämnen och antimikrobiell resistens i ge- menskapen 2005 (?) redovisades sammanlagt 194 695 fall av campylobacterios hos människor i 22 medlems- stater. Slaktkycklingkött anses vara den vanligaste infek- tionskällan. Upp till 66,4 4 positiva prov i slaktkyckling- kött rapporterades. I slaktkycklingflockarna var 0,2-86 24 av de rapporterade proven positiva. Dessutom redovisades i rapporten från EFSA sammanlagt 168 929 fall av salmonellos hos människor i 22 med- lemsstater 2005. Typiska infektionsfrekvenser för färskt fjäderfäkött varierar mellan 49246 och 1024 och är de största frekvenserna för alla analyserade livsmedel. (!) EGT L 224, 18.8.1990, s. 19. Beslutet senast ändrat genom beslut 2006/965/EG (EUT L 397, 30.12.2006, s. 22). (?) The EFSA Journal (2006) 94. (4) EFSA anger också i sin rapport att en relativt stor andel av isolaten av campylobacter och salmonella från djur och livsmedel var resistenta mot de antimikrobiella medel som vanligtvis används vid behandling av sjukdomar hos människor. Detta gäller i synnerhet fall av resistens mot fluorokinoloner i isolat av campylobacter från fjäderfä, där upp till 94 2 av isolaten rapporterades vara resistenta mot ciprofloxacin. De livsmedelsburna infektioner som orsakas av dessa resistenta bakterier utgör en särskild risk för människor på grund av möjliga behandlingsmiss- lyckanden. I enlighet med kommissionens beslut 2005/636/EG av den 1 september 2005 om ett ekonomiskt bidrag från gemenskapen för en grundläggande studie om prevalen- sen av Salmonella spp. hos slaktkycklingflockar av Gallus gallus som skall genomföras i medlemsstaterna (?) insam- lades jämförbara uppgifter om prevalensen av salmonella i sådana flockar. Det är emellertid mycket svårt att jämföra prevalenser av campylobacter i slaktkycklingflockar och slaktkycklingkött och av salmonella i slaktkycklingkött från olika medlemsstater då det inte finns någon harmo- niserad övervakning. Enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/99/EG av den 17 november 2003 om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, om ändring av rådets beslut 90/424/EEG och om upphävande av rådets direktiv 92/117/EEG (") kan samordnade övervaknings- program införas, i synnerhet om särskilda behov kan identifieras, för att på medlemsstatsnivå bedöma risker och fastställa jämförelsevärden i fråga om zoonoser och zoonotiska smittämnen. Vetenskapliga experter har i samarbete med EFSA utar- betat tekniska anvisningar för en grundläggande studie om en harmoniserad övervakning av campylobacter i slakt- kycklingflockar. Utbildning organiserades 2006 för labo- ratoriepersonal i alla medlemsstater om detektionsmeto- der för campylobacter i sådana flockar och planeras för 2007 i fråga om metoden för att räkna campylobacter i slaktkroppar. (7) EUT L 228, 3.9.2005, s. 14. () EUT L 325, 12.12.2003, s. 31. Direktivet ändrat genom rådets direktiv 2006/104/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 352).