L 97/72 Europeiska unionens officiella tidning 9.4.2008 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 300/2008 av den 11 mars 2008 om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002 (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), efter att ha hört Regionkommittén, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), mot bak- grund av den gemensamma text som godkänts av förliknings- kommittén den 16 januari 2008, och av följande skäl: (1) I syfte att skydda personer och gods inom Europeiska unio- nen bör olagliga handlingar riktade mot civila luftfartyg som äventyrar skyddet av den civila luftfarten förhindras genom införandet av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten. Detta mål bör uppnås genom fastställande av gemensamma regler och gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd samt av mekanismer för över- vakning av att kraven efterlevs. För skyddet av den civila luftfarten i allmänhet är det önsk- värt att lägga grunden för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internatio- nell civil luftfart av den 7 december 1944. Europaparlamentets och = rådets - förordning = (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (?) antogs till följd av händelserna den 11 september 2001 i Förenta staterna. Det behövs en gemensam strategi vad gäl- ler skyddet av den civila luftfarten med beaktande av de effektivaste sätten att erbjuda bistånd efter terroristdåd som har stor inverkan på transportområdet. (!) EUT C 185, 8.8.2006, s. 17. (?) Europaparlamentets yttrande avgivet den 15 juni 2006 (EUT C 300 E, >S 9.12.2006, s. 463), rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 decem- ber 2006 (EUT C 70 E, 27.3.2007, s. 21) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 25 april 2007 (ännu ej offentliggjord i EUT), Euro- paparlamentets lagstiftningsresolution av den 11 mars 2008 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 4 mars 2008. EGT L 355, 30.12.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 849/2004 (EUT L 158, 30.4.2004, s. 1. Rättad i EUT L 229, 29.6.2004, s. 3). (4) Innehållet i förordning (EG) nr 2320/2002 bör ses över mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits, och själva förordningen bör upphävas och ersättas med den här för- ordningen, som förenklar, harmoniserar och förtydligar gällande regler och förbättrar säkerheten. Eftersom det behövs större flexibilitet vid antagandet av säkerhetsrelaterade åtgärder och säkerhetsförfaranden för att kunna ta hänsyn till nya riskbedömningar och att möj- liggöra att ny teknik införs, bör denna förordning innehålla de grundläggande principerna för vad som behöver göras för att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar utan att därför omfatta närmare tekniska och procedurre- laterade detaljföreskrifter för hur dessa principer ska genomföras. Denna förordning bör tillämpas på flygplatser med civil luftfart belägna på en medlemsstats territorium, på opera- törer som tillhandahåller tjänster vid sådana flygplatser och på verksamhetsutövare som tillhandahåller varor och/eller tjänster till eller via sådana flygplatser. Utan att det påverkar tillämpningen av konventionen om brott och vissa andra handlingar begångna ombord på luft- fartyg, Tokyo 1963, konventionen för bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg, Haag 1970, och konventionen för bekämpande av brott mot den civila luft- fartens säkerhet, Montreal 1971, bör denna förordning även omfatta säkerhetsrelaterade åtgärder som ska gälla ombord eller under flygning med luftfartyg som tillhör EG-lufttrafikföretag. Varje medlemsstat har fortfarande behörighet att besluta om att använda säkerhetsvakter ombord under flygningar med luftfartyg som är registrerade i den medlemsstaten och lufttrafikföretag med licens som utfärdats av dem samt även att, i enlighet med punkt 4.7.7 i bilaga 17 till Chica- gokonventionen angående internationell civil luftfart och enligt villkoren i den konventionen, garantera att dessa säkerhetsvakter är statligt anställd personal som speciellt valts ut och utbildats med hänsyn till den säkerhet och de säkerhetsaspekter som krävs ombord ett luftfartyg.