15Jvol. 6 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 9 32000L0013 L 109/29 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 6.5.2000 DIRECTIVA 2000/ 1 3/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95, având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (!), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2), întrucât: (1) Directiva 79/112/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 privind apropierea legislaţiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (*) a fost modificată în mai multe rânduri și în mod substanțial (4). În scopul clarificării și raționalității, este necesară codificarea directivei respective. (2) Diferenţele între actele cu putere de lege și actele administrative ale statelor membre referitoare la etichetarea produselor alimentare pot împiedica libera circulație a acestor produse și pot crea condiții de concurență inegale. (3) Este în consecință necesar să se apropie aceste legislații pentru a contribui la funcționarea pieței interne. (4) Obiectul prezentei directive trebuie să fie adoptarea nor- melor comunitare, cu caracter general și orizontal, aplica- bile tuturor produselor alimentare introduse pe piață. (5)  Dimpotrivă, normele cu caracter special și vertical, care privesc numai anumite produse alimentare determinate, trebuie să fie stabilite în cadrul dispozițiilor care se referă la aceste produse. (6)  Orice reglementare cu privire la etichetarea produselor ali- mentare trebuie să se întemeieze, înainte de orice, pe imperativul informării și protecției consumatorului. (7)  Acest imperativ implică posibilitatea ca statele membre să poată impune, respectând normele tratatului, cerințe lingvistice. () JOC258, 10.9.1999, p. 12. () Avizul Parlamentului European, 18.1.2000 (nepublicat încă în Jur- nalul Oficial) și Decizia Consiliului din 13 martie 2000. () JOL33,8.2.1979,p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/4/CE a Parlamentului European și a Consiliu- lui JOL 43, 14.2.1997, p. 21). () A se vedea anexa IV, partea B. (8) (10) (12) (13) (14) O ctichetare detaliată privind natura exactă și caracteristicile produselor, care permite consumatorului să aleagă în cunoștință de cauză, este cea mai adecvată în măsura în care acesta creează cele mai puține obstacole în calea libertății schimburilor. Este așadar necesar să se stabilească lista mențiunilor care trebuie să figureze în principiu pe ctichetele tuturor produselor alimentare. Cu toate acestea, caracterul orizontal al prezentei directive nu a permis, într-o primă etapă, să se includă printre men- țiunile obligatorii toate cele care trebuie să se adauge listei aplicabile în principiu totalității produselor alimentare, dar trebuie, într-o etapă ulterioară, să se adopte dispozițiile comunitare care tind să completeze normele existente. În plus, dacă, în absența normelor comunitare cu caracter special, statele membre trebuie să aibă capacitatea de a pre- vedea anumite dispoziții de drept intern care se adaugă dis- pozițiilor generale ale prezentei directive, este important, cu toate acestea, ca aceste dispoziții să se supună unei proceduri comunitare. Această procedură comunitară trebuie să ia forma unei decizii comunitare atunci când un stat membru dorește să adopte o nouă legislație. În afară de aceasta, trebuie să se prevadă posibilitatea, pen- tru legislatorul comunitar și în cazuri excepționale, de a se face o derogare de la anumite obligații stabilite în general. Normele de etichetare trebuie, de asemenea, să conţină interdicția de a induce cumpărătorul în eroare sau de a atri- bui produselor alimentare virtuți medicinale. Pentru a fi efi- cientă, această interdicție trebuie să fie extinsă asupra pre- zentării produselor alimentare și asupra publicității făcute în privința lor. În scopul facilitării schimburilor între statele membre, se poate prevedea ca, în etapa anterioară vânzării către con- sumatorul final, singurele informații despre elementele esențiale să figureze pe ambalajul exterior și ca anumite mențiuni obligatorii care trebuie să însoțească un produs alimentar preambalat să nu figureze decât pe documentele comerciale care se referă la acesta. Statele membre trebuie să aibă capacitatea, în funcţie de condițiile locale și de împrejurările practice, de a stabili norme de etichetare a produselor alimentare vândute în vrac. Informarea consumatorului trebuie cu toate acestea să rămână asigurată în acest caz.