19Jvol. 6 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 213 32004D0014 L 574 JURNALUL OFICIAL AL UNIUNII EUROPENE 9.1.2004 DECIZIA CONSILIULUI din 22 decembrie 2003 de modificare a celui de-al treilea paragraf (Criterii de bază pentru examinarea cererilor) din partea V din Instrucţiunile consulare comune (2004/14/CE) CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având din 24 cutare în vedere Regulamentul (CE) nr. 789/2001 al Consiliului aprilie 2001 care rezervă Consiliului competențele de exe- în ceea ce privește anumite norme metodologice și proceduri de examinare a cererilor de viză (1), având în vedere inițiativa Republicii Italiene, întrucât: () Jo Cu ocazia consiliilor europene de la Tampere, Lacken, Sevilla și Salonic, statele membre au fost invitate să conti- nue dezvoltarea unei politici comune în materie de vize și să consolideze cooperarea consulară locală între misiunile lor din ţările terţe. O analiză a datelor privind imigrarea clandestină a arătat că vizele de scurtă ședere (turism, afaceri, studii, muncă sau vizitarea familiei) sunt utilizate cel mai frecvent pentru a intra în mod legal pe teritoriul părților contractante la Con- venţia Schengen înainte de a intra în clandestinitate după expirarea vizei. Pentru evaluarea riscului de imigrare, se dovedește a fi necesară consolidarea cooperării consulare locale în ceea ce privește stabilirea documentelor complementare și/sau suplimentare care trebuie solicitate în scopul eliberării unei vize și în ceea ce privește adoptarea unor mecanisme comune care să urmărească depistarea mai eficientă a documentelor false sau falsificate. Printre diverșii factori care stau la baza evaluării riscului de imigrare, rezultatele interviului la care este supus solicitantul de viză de către misiunile diplomatice sau consulare au, de asemenea, o importanță fundamentală. L 116, 26.4.2001, p. 2. 5) () () [W) Prin urmare, misiunile diplomatice și consulare ar trebui să își poată exercita mai eficace competența care le revine de a evalua riscul de imigrare. În conformitate cu articolele 1 și 2 din protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Euro- pene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei deci- zii, nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. Ținând seama de faptul că prezenta decizie dezvoltă acquis-ul Schengen în temeiul dispozițiilor prevăzute în partea a treia titlul IV din Tratatul de institu- ire a Comunității Europene, Danemarca, în conformitate cu articolul 5 din respectivul protocol, decide, în termen de șase luni de la data la care Consiliul adoptă prezenta decizie, dacă transpune sau nu prezenta decizie în legislația sa internă. În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regula- ment reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la transpunerea, punerea în aplicare și dezvoltarea acquis-ului Schengen (2), care intră în sfera de aplicare a articolului 1 punctul (A) din Decizia 1999/437/|CE a Consiliului (*) privind anumite norme pen- tru aplicarea respectivului acord. Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind cererea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la punerea în aplicare a unora dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (*); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea pre- zentei decizii, nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. JOL 176, 10.7.1999, p. 36. JOL 176, 10.7.1999, p. 31. JOL 131, 1.6.2000, p. 43.