13Jvol. 35 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 169 32002L0019 L 108/7 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 24.4.2002 DIRECTIVA 2002/19/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 7 martie 2002 privind accesul la reţelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3), întrucât: (1) Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Con- siliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglemen- tare comun pentru reţelele și serviciile de comunicații elec- tronice (directivă-cadru) (*) stabilește obiectivele unui cadru de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice din Comunitate, inclusiv pentru reţelele de tele- comunicații fixe și mobile, rețelele de televiziune prin cablu, rețelele utilizate pentru radiodifuziunea terestră, rețelele de satelit și rețelele Internet, utilizate atât pentru transmisia vocală, cât și pentru fax:, date și imagini. Este posibil ca aceste rețele să fi fost deja autorizate de statele membre în cadrul Directivei 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind auto- rizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (?) sau să fi fost autorizate în cadrul măsurilor de reglementare anterioare. Dispozițiile prezentei directive se aplică rețelelor utilizate pentru furni- zarea de servicii de comunicații electronice accesibile publi- cului. Prezenta directivă are ca obiect acordurile privind accesul și interconectarea încheiate între furnizorii de servicii. Prezenta directivă nu impune nici o obligație în ceea ce privește rețelele care nu sunt publice, cu excepția (!) JO C 365 £, 19.12.2000, p. 215 și JO C 270 E, 25.9.2001, p. 161. () JOC123,25.42001, p. 50. (3) Avizul Parlamentului European din 1 martie 2001 (JO C 277, 1.10.2001, p. 72), Poziţia comună a Consiliului din 17 septembrie 2001 (JO C 337, 30.11.2001, p. 1) și Decizia Parlamentului Euro- pean din 12 decembrie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 14 februarie 2002. () JOL 108, 24.4.2002, p. 33. JOL 108, 24.4.2002, p. 21. r PI ( W) cazului în care, atunci când acestea beneficiază de acces la rețelele publice, sunt supuse unor condiţii prevăzute de statele membre. Serviciile care furnizează conținuturi precum oferirea spre vânzare a unui pachet de emisiuni de radiodifuziune sonoră sau de televiziune nu sunt acoperite de cadrul de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comu- nicații electronice. Termenul „acces” poate avea sensuri multiple și, prin urmare, este necesar să se definească exact modul în care acest termen este utilizat în prezenta directivă, fără a aduce atingere modului în care poate fi utilizat în cadrul altor măsuri comunitare. Un operator poate fi proprietarul rețe- lei sau al infrastructurii aferente acesteia sau le poate închiria parțial sau în întregime. Directiva 95/47|CE a Parlamentului European și a Consi- liului din 24 octombrie 1995 privind utilizarea standarde- lor de transmisie a semnalelor de televiziune (5) nu a prevăzut nici un sistem de transmisie de televiziune digi- tală specifică și nici vreo cerință în materie de servicii, ceea ce a permis operatorilor de pe piață să ia inițiativa și să ela- boreze sisteme adaptate. Datorită Grupului privind telecomunicația digitală, operatorii de pe piața europeană au elaborat o familie de sisteme de transmisie de televi- ziune care au fost adoptate de radiodifuzorii din întreaga lume. Aceste sisteme de transmisie au fost standardizate de către Institutul European de Standardizare în domeniul Telecomunicațiilor (ETSI) și au devenit recomandări ale Uniunii Internaţionale de Telecomunicaţii. În ceea ce pri- vește televiziunea digitală în format mare, formatul de 16:9 constituie referința pentru serviciile și programele de tele- viziune în format mare, fiind introdus pe pieţele statelor membre ca urmare a Deciziei 93/424/CEE a Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a unui plan de acțiune pentru introducerea serviciilor de televiziune avansate în Europa (7). Pe o piață deschisă și competitivă nu ar trebui să existe nici o restricție care să împiedice întreprinderile să negocieze acorduri de acces și de interconectare între ele, în special acorduri transfrontaliere, în măsura în care normele pri- vind concurența din tratat sunt respectate. În vederea rea- lizării unei veritabile pieţe paneuropene mai eficiente, cu o concurență efectivă, care să ofere mai multe alternative și JOL 281, 23.11.1995, p. 51. JOL 196, 5.8.1993, p. 48.