L 131/114 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 28.5.2009 DIRECTIVA 2009/18/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 23 aprilie 2009 de instituire a principiilor fundamentale care reglementează investigarea accidentelor din sectorul de transport maritim și de modificare a Directivei 1999/35/CE a Consiliului și a Directivei 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, (3) având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Social European (!), Economic  şi având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2), hotărând  în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, având în vedere textul comun aprobat de Comitetul de conciliere la 3 februarie 2009 (3), întrucât: (1) Ar trebui să se menţină un nivel general ridicat de siguranță în transportul maritim din Europa şi ar trebui să se depună toate eforturile pentru a reduce numărul de accidente şi incidente maritime. (2) Efectuarea promptă a unor investigații tehnice în caz de accidente maritime îmbunătăţeşte siguranța maritimă, (7) întrucât contribuie la prevenirea repetării unor astfel de accidente care duc la pierderi de vieți omeneşti și de nave, precum și la poluarea mediului marin. (!) JO C 318, 23.12.2006, p. 195. () Jo C 229, 22.9.2006, p. 38. (') Avizul Parlamentului European din 25 aprilie 2007 O C 74 E, 30.3.2008, p. 546), Poziţia comună a Consiliului din 6 iunie 2008 (JO C 184 E, 22.7.2008, p. 23), Poziţia Parlamentului European din 24 septembrie 2008 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial), Decizia Consiliului din 26 februarie 2009 și Rezoluția legis- lativă a Parlamentului European din 11 martie 2009 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Parlamentul European, în rezoluția sa din 21 aprilie 2004 privind creşterea siguranței maritime (), a îndemnat Comisia să prezinte o propunere de directivă privind investigarea accidentelor de navigație. Articolul 2 din Convenţia Organizaţiei Naţiunilor Unite din 1982 privind dreptul mării din 10 decembrie 1982 (denumită în continuare „UNCLOS”) stabileşte dreptul statelor de coastă de a investiga cauza oricărui accident maritim care are loc în apele sale teritoriale şi care ar putea pune în pericol viața oamenilor sau mediul, ar putea implica autoritățile sale de coastă responsabile cu operațiunile de căutare și salvare sau ar putea afecta în alt fel statul de coastă în cauză. Articolul 94 din UNCLOS prevede ca, în cazul anumitor accidente sau incidente de navigație survenite în marea liberă, statele de pavilion solicită efectuarea de investigații de către sau sub autoritatea uneia sau a mai multor persoane având calificarea corespunzătoare. Regula 1/21 din Convenția internațională pentru ocrotirea vieții omeneşti pe mare din 1 noiembrie 1974 (denumită în continuare „SOLAS 74”), Convenția internațională privind liniile de încărcare din 5 aprilie 1966 și Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave din 2 noiembrie 1973 stabilesc responsabili- tăţile statelor de pavilion în ceea ce priveşte efectuarea de investigații în caz de accidente şi comunicarea consta- tărilor relevante către Organizaţia Maritimă Internaţională (OMD. Codul de punere în aplicare a instrumentelor obligatorii ale OMI anexat la Rezoluția A.996(25) a Adunării OMI din 29 noiembrie 2007 reaminteşte obligația statelor de pavilion de a lua măsurile necesare pentru a asigura efectuarea de investigații privind siguranța maritimă de către anchetatori având calificarea corespunzătoare, competenți în chestiunile legate de accidentele și inci- dentele maritime. De asemenea, codul respectiv impune statelor de pavilion să fie pregătite să pună la dispoziţie anchetatori calificați în acest scop, indiferent de locul în care s-a produs accidentul sau incidentul. ( JO C 104 E, 30.4.2004, p. 730.