06/vol. 2 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 163 31994L0019 L 135/5 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 31.5.1994 DIRECTIVA 94/19/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 57 alineatul (2) prima și a treia teză, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (?), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189 din tratat (?), întrucât, în conformitate cu obiectivele tratatului, dezvoltarea armonioasă a activităților instituțiilor de credit din cadrul Comu- nității ar trebui promovată prin eliminarea tuturor restricțiilor pri- vind dreptul de stabilire și libertatea de a furniza servicii, consolidând în același timp stabilitatea sistemului bancar și protecția depunătorilor; întrucât, în condițiile eliminării restricțiilor privind activitățile instituţiilor de credit, ar trebui acordată atenţia necesară situației care ar putea apărea în cazul în care depozitele plasate la o insti- tuţie de credit care are sucursale în alte state membre ar deveni indisponibile; întrucât este indispensabilă asigurarea unui nivel minim armonizat al protecției depozitelor, indiferent de locul în care acestea sunt plasate în cadrul Comunității; întrucât această protecție a depozitelor este la fel de importantă pentru realizarea pieței bancare unice ca și regulile prudențiale; întrucât, în eventualitatea închiderii unei instituţii de credit insolvabile, depunătorii la oricare dintre sucursalele situate într-un stat membru, altul decât cel în care instituția de credit își are sediul, trebuie protejați prin același sistem de garantare ca și cei- lalți depunători la instituția respectivă; întrucât costurile pe care le suportă o instituție de credit pentru a participa la un sistem de garantare a depozitelor nu au legătură cu pierderile care ar putea apărea ca urmare a unei retrageri masive a depozitelor bancare, nu numai de la instituţia de credit aflată în dificultate, ci și de la instituții sănătoase, datorită faptului că depunătorii își pierd încrederea în soliditatea sistemului bancar; () JO C163, 30.6.1992, p. 6 și JO C 178, 30.6.1993, p. 14. () JO C332,16.12.1992,p.13. () JO C115, 26.4.1993, p. 96 și Decizia Parlamentului European din 9 martie 1994 O C 91, 28.03.1994). întrucât acțiunea întreprinsă de statele membre ca răspuns la Recomandarea 87/63/CEE a Comisiei din 22 decembrie 1986 pri- vind introducerea sistemelor de garantare a depozitelor în cadrul Comunității (*) nu a atins pe deplin rezultatul dorit; întrucât această situație poate afecta negativ funcţionarea corespunzătoare a pieţei interne; întrucât a Doua Directivă 89/646/CEE a Consiliului din 15 decem- brie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la inițierea și desfășurarea activității instituțiilor de credit și de modificare a Directivei 77/780/CEE () prevede crearea unui sistem de autorizare unică a fiecărei institu- ții de credit și de supraveghere a acesteia de către autoritățile din statul membru de origine, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1993; întrucât înființarea unei sucursale nu mai necesită autorizare în nici unul dintre statele membre gazdă, datorită faptului că auto- rizarea unică este valabilă în întreaga Comunitate, iar solvabilitatea acesteia este monitorizată de către autoritățile com- petente din statul membru de origine; întrucât această situație jus- tifică acoperirea printr-un singur sistem de garantare a tuturor sucursalelor aceleiași instituții de credit înființate pe teritoriul Comunității; întrucât sistemul respectiv nu poate fi decât cel care se aplică respectivei categorii de instituții în statul în care instituția în cauză își are sediul, în special, datorită legăturii care există între supravegherea solvabilității unei sucursale și apartenența sa la un sistem de garantare a depozitelor; întrucât armonizarea trebuie să se limiteze la elementele princi- pale ale sistemelor de garantare a depozitelor și trebuie să asigure, într-o perioadă de timp foarte scurtă, vărsământul cu titlu de garanție calculată pe baza unui nivel minim armonizat; întrucât sistemele de garantare a depozitelor trebuie să intervină de îndată ce depozitele devin indisponibile; întrucât este adecvat să se excludă de sub incidența sistemului, în special, depozitele plasate de către instituțiile de credit în nume și cont propriu; întrucât aceasta nu trebuie să afecteze dreptul unui sistem de garantare de a adopta toate măsurile necesare pentru salvarea instituției de credit care se află în dificultate; () JOL33,42.1987,p. 16. (*) JOL 386, 30.12.1989, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată de Directiva 92/30/CEE (O L 110, 28.4.1992, p. 52).