252 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 15/vol. 1 3198710102 22.6.1986 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 42/48 DIRECTIVA CONSILIULUI din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (87/102/CEE) CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Adunării (2), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3), întrucât există diferențe considerabile între legislațiile statelor membre în domeniul creditului de consum; întrucât aceste diferențe legislative pot duce la denaturări ale con- curenței între cei care acordă credite pe piața comună; întrucât aceste diferențe limitează posibilitățile de care dispune consumatorul de a obține credite în alte state membre; întrucât acestea afectează volumul și natura creditelor angajate, precum și cumpărarea de bunuri și servicii; întrucât, prin urmare, aceste diferențe au o influență asupra libe- rei circulații a bunurilor și serviciilor care pot fi obținute pe credit de către consumatori și, astfel, afectează în mod direct funcţionarea pieței comune; întrucât, având în vedere volumul în creștere al creditelor acor- date consumatorilor în cadrul Comunității, instituirea unei pieţe comune a creditului de consum ar aduce beneficii atât consuma- torilor, cât și celor care acordă credite, producătorilor, comercianților cu ridicata și cu amănuntul și furnizorilor de servicii; întrucât programele Comunității Economice Europene privind politica de protecție și de informare a consumatorului (*) prevăd, inter alia, necesitatea protejării consumatorului împotriva condi- țiilor inechitabile de creditare și că armonizarea condițiilor generale care reglementează creditul de consum trebuie conside- rată ca fiind o prioritate; întrucât diferențele între legislații și practici duc la o protecție inegală a consumatorului în domeniul creditului de consum, de la un stat membru la altul; () JOC80,27.3.1979, p. 4 și JO C183, 10.7.1984, p. 4. () JOC242,129.1983, p. 10. () JO C113,7.5.1980,p.22. () JO C92,25.41975, p. 1 și JO C133, 3.6.1981, p. 1. întrucât în ultimii ani au intervenit multe schimbări în privința tipurilor de credit disponibile pentru consumatori și utilizate de către aceștia; întrucât au apărut și continuă să se dezvolte noi forme de credit de consum; întrucât consumatorul trebuie să primească informații corespun- zătoare privind condițiile și costul creditului și privind obligațiile sale; întrucât aceste informații trebuie să cuprindă, inter alia, rata anuală a dobânzii aferentă creditului sau, în absența acesteia, suma totală pe care consumatorul trebuie să o plătească pentru credit; întrucât, în așteptarea unei decizii privind o metodă sau metode comunitare de calculare a ratei anuale a dobânzii aferente creditului, statele membre trebuie să poată menține metode sau practici existente pentru calcularea acestei rate sau, în absenţa acestora, să adopte dispoziții pentru indicarea costului total al creditului pentru consumator; întrucât condițiile de acordare a creditului pot fi dezavantajoase pentru consumator; întrucât se poate realiza o protecție mai bună a consumatorilor prin adoptarea anumitor cerințe care să se aplice tuturor formelor de credit; întrucât, având în vedere natura anumitor contracte de credit sau tipuri de tranzacții, aceste contracte sau tranzacții trebuie să fie parțial sau în întregime excluse din domeniul de aplicare a pre- zentei directive; întrucât statele membre trebuie să aibă posibilitatea ca, prin con- sultare cu Comisia, să excepteze de la aplicarea prezentei directive anumite forme de credit necomercial, acordate în condiții speciale; întrucât practicile existente în anumite state membre în privința actelor autentice, redactate în prezența unui notar sau a unui judecător, sunt de asemenea natură încât aplicarea anumitor dis- poziții ale prezentei directive nu mai este necesară pentru aceste acte; întrucât, de aceca, statele membre ar trebui să aibă posibili- tatea să excepteze aceste acte de la aplicarea dispozițiilor în cauză; întrucât contractele de credit pentru sume bănești foarte mari tind să fie diferite de contractele obișnuite de credit de consum; întru- cât aplicarea dispozițiilor prezentei directive la contractele pentru sume foarte mici ar putea crea sarcini administrative inutile atât pentru consumatori, cât și pentru cei care acordă creditele; întru- cât, de aceea, contractele care privesc sume mai mici sau mai mari decât limitele financiare precizate trebuie excluse de la aplicarea prezentei directive;