20.2.2008 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 44/33 DECIZIA COMISIEI din 25 septembrie 2007 privind măsurile C 47/2003 (ex NN 49/2003) aplicate de Spania în favoarea Izar [notificată cu numărul C(2007) 4298] (Numai versiunea în limba spaniolă este autentică) (Text cu relevanță pentru SEE) (2008/141/CE) COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 88 alineatul (2) primul paragraf, având în vedere Acordul privind Spaţiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a), după ce părțile interesate au fost invitate să îşi prezinte obser- vațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior (!) și ținând seama de observațiile acestora, întrucât: . PROCEDURĂ În martie 2000, Comisia a aflat că holdingul public spaniol Sociedad Estatal de Participaciones Industriales (denumit în continuare „SEPI) a acordat întreprinderii Repsol/Gas Natural (denumită în continuare „Repsol”) trei garanții de livrare în legătură cu construirea și livrarea a trei nave transportatoare de gaze contractate cu două șantiere navale publice care făceau parte, la momentul respectiv, din Astilleros Espafioles (denumită în continuare „AESA”) și care au fost ulterior transferate grupului Izar. AESA și Izar erau deţinute în întregime de SEPL. Prin scrisoarea din 9 iulie 2003, Comisia a adus la cunoştința Spaniei decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE în legătură cu cele trei măsuri care nu au fost notificate. Prin scrisorile din 5 august 2003 și 22 octombrie 2003, autoritățile spaniole şi-au prezentat observațiile referitoare la scrisoarea Comisiei. Comisia a primit observațiile unei părți interesate (Repsol) în octombrie 2003 și februarie 2004. Aceste observații au fost comunicate Spaniei, ( JO C 209, 47.2003, p. 24. (4) (5) (6) ( (3 ) căreia i s-a oferit ocazie să își prezinte observațiile. Aceste observații au fost primite prin scrisorile din 12 ianuarie 2004 şi respectiv 10 mai 2004. În cadrul a două decizii privind ajutoare de stat fără legătură cu prezenta procedură (), adoptate în 2004 (adică înainte de inițierea procedurii de investigație formale privind garanțiile pentru navele transportatoare de gaze), Comisia a considerat că ajutorul de stat în valoare de 864 milioane EUR pe care Spania îl acordase întreprinderii Izar era incompatibil cu tratatul și a ordonat recuperarea acestuia. Prin scrisoarea din 5 august 2004, Spania a invocat articolul 296 din tratat (?) în scopul de a salva activitățile militare ale șantierului de falimentul previzibil al Izar, în urma ordinului de recuperare menționat anterior. Într-o corespondență ulterioară, autoritățile spaniole au explicat, de asemenea, Comisiei modul de funcţționare al noii întreprinderi de construcții navale militare, succesoare a întreprinderii Bazân (denumită în continuare „Navantia”), au subliniat angajamentele pe care și le-au asumat în materie de probleme de concurență şi au propus o metodă de urmărire a acestor angajamente. Între timp, ordinele de recuperare în curs de executare de către Izar, cu o valoare totală de 1 200 milioane EUR (%), au adus întreprinderea într-o situație de sold negativ al fondurilor proprii și de faliment tehnic. În acest context, la data de 1 aprilie 2005, Spania a declanșat procedura de lichidare a șantierelor civile care aparţineau în continuare întreprinderii Izar (și anume, șantierele care se aflau în afara perimetrului întreprinderii nou-create Navantia: Gijon, Sestao, Manises și Sevilla) și a inițiat o procedură de privatizare a şantierelor respective. I. DESCRIEREA MĂSURILOR DE AJUTOR În 1999, Repsol a atribuit contracte de navlosire pentru o navă transportatoare de gaze în benceficiul a trei armatori, cu posibilitatea ca fiecare dintre aceştia să navlosească o navă-cisternă suplimentară, în conformitate cu sistemul contractelor de „navlosire temporară” pe termen lung. ) Cazurile C 38/2003 şi C 40/2000. Articolul respectiv permite stator membre „să ia măsurile pe care le consideră necesare pentru protecția intereselor esențiale ale siguranței sale şi care se referă la producţia sau comerţul cu armament, muniție şi material de război.” În plus faţă de cele două decizii din 2004, o decizie anterioară datând din 1999 (cazul C 3/99) solicita recuperarea de la Izar a unei sume suplimentare de 111 milioane EUR.