154 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07|vol. 7 32000L0009 3.5.2000 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 106/21 DIRECTIVA 2000/9/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 20 martie 2000 privind instalațiile pe cablu care transportă persoane PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2) și articolele 55 și 95, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2), hotărând în conformitate cu procedura menționată la articolul 251 din tratat (3), întrucât: (1)  Instalaţiile pe cablu care transportă persoane (denumite în continuare „instalaţii pe cablu”) sunt proiectate, construite, puse în funcțiune și exploatate în scopul transportului de persoane. Instalaţiile pe cablu sunt în principal instalații de transport folosite în stațiunile turistice montane și includ funicularele, telefericele, telecabinele, telescaunele și teleschiurile, dar pot include, de asemenea, instalaţii pe cablu folosite în transportul urban. Anumite tipuri de instalații pe cablu pot folosi principii de bază complet dife- rite, care nu se pot exclude a priori. S-a convenit așadar, să se permită introducerea unor cerințe specifice, cu condiția respectării acelorași obiective de siguranță cum sunt cele prevăzute în prezenta directivă. (2) Exploatarea instalațiilor pe cablu este, în principal, legată de turism, cu precădere cel montan, care ocupă un loc important în economia regiunilor în discuție și care atârnă tot mai greu în balanța comercială a statelor membre. Pe de altă parte, din punct de vedere tehnic, sectorul instalațiilor pe cablu se circumscrie activităților industriale legate de producția de echipamente și activităților de construcții și cu caracter civil. (3) Statele membre au răspunderea de a asigura siguranța instalațiilor pe cablu la construirea, punerea în funcțiune și pe durata exploatării. Le revin, de asemenea, alături de autoritățile competente, responsabilități în materie de drepturi asupra solului, amenajarea teritoriului și protecția () JOC70,83.1994, p. 8 și JO C22, 26.1.1996, p. 12. () JO C388, 31.12.1994, p. 26. () Avizul Parlamentului European din 6 aprilie 1995 O C 109, 1.5.1995, p. 122), confirmat la 27 octombrie 1999 (încă nepublicat în Jurnalul Oficial), Poziția comună a Consiliului din 28 iunie 1999 (JO C 243 din 27.8.1999, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 27 octombrie 1999 (încă nepublicată în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 16 decembrie 1999. mediului. Reglementările naționale prezintă diferențe importante legate de tehnici specifice industriei naționale, de tradiții și de specificul local. Acestea reclamă dimensiuni și dispozitive speciale, precum și caracteristici speciale. Această situație obligă fabricanții să redefinească produsele pentru fiecare piață în parte, se opune ofertei de soluții Respectarea cerințelor esențiale de siguranță și de sănătate reprezintă o condiție imperativă pentru siguranța instala- țiilor pe cablu. Aceste cerințe trebuie să fie aplicate cu discernământ, pentru a ține cont de nivelul tehnologic exis- tent la construcţie, precum și de cerințele tehnice și economice. În plus, instalațiile pe cablu pot fi transfrontaliere, deci rea- lizarea lor se poate circumscrie unor reglementări naţio- nale contradictorii. Este nevoie, deci, a defini, pentru ansamblul Comunității, cerințele esențiale de siguranță, de sănătate a persoanelor, de protecție a mediului și de protecție a consumatorilor, care se aplică instalațiilor pe cablu, subsistemelor și componentelor de siguranță. În lipsa acesteia, recunoașterea reciprocă a reglementărilor naționale va ridica, din punct de vedere politic și tehnic, dificultăți indisolubile în ceea ce priveşte interpretarea și răspunde- rea. De asemenea, fără definirea prealabilă a cerințelor regulamentare armonizate, standardizarea nu va fi în măsură să rezolve problemele care se ridică. În general, răspunderea de a agrementa instalațiile pe cablu este încredințată, în diferitele state membre, unui serviciu al autorităților competente. În anumite  cazuri, agrementarea componentelor nu poate fi obținută a priori, ci doar la cererea unui anume client. De asemenea, verificarea impusă înainte de punerea în funcţiune a insta- laţiilor pe cablu poate conduce la respingerea anumitor componente sau a anumitor soluții tehnologice. Asemenea eventualități au ca efect atragerea de costuri suplimentare și prelungirea termenelor și sunt sanționatoare, în mod special, pentru producătorii neresortisanți. Pe de altă parte, instalaţiile pe cablu fac obiectul unei supravegheri stricte din partea serviciilor publice, inlusiv pe durata exploatării. Cauzele unor accidente grave pot fi legate de alegerea amplasamentului, de sistemul de transport propriu-zis, de lucrări sau de modul de exploatare și întreținere a sistemu- lui. În aceste condiții, siguranța instalațiilor pe cablu se bazează atât pe restricțiile legate de amplasament, cât și pe calitatea