19/vol. 6 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 173 32003L0110 L 321/26 JURNALUL OFICIAL AL UNIUNII EUROPENE 6.12.2003 DIRECTIVA 2003/110/CE A CONSILIULUI din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 63 alineatul (3) litera (b), având în vedere inițiativa Republicii Federale Germania, având în vedere avizul Parlamentului European, întrucât: (1) () ( Asistența reciprocă în materia îndepărtării ia în considerare obiectivul comun de a pune capăt șederii ilegale a resorti- sanților țărilor terțe obligați să părăsească teritoriul. O reglementare constrângătoare pentru toate statele membre contribuie de asemenea la certitudinea juridică și la armo- nizarea procedurilor. Îndepărtarea pe cale aeriană este din ce în ce mai mult folo- sită pentru a pune capăt șederii resortisanților țărilor terțe. În ciuda eforturilor depuse de către statele membre pentru folosirea cu prioritate a liniilor directe, factori economici și|sau numărul insuficient de zboruri directe pot face nece- sară recurgerea la legături aeriene cu escală în aeroportu- rile de tranzit din alte state membre. Recomandarea Consiliului din 22 decembrie 1995 privind concertarea acțiunilor și cooperarea în aplicarea măsurilor de expulzare (!) și Decizia Comitetului executiv din 21 apri- lie 1998 privind cooperarea dintre părțile contractante în materie de îndepărtare a resortisanților țărilor terțe pe cale aeriană [SCH/COM-ex (98) (10)] (2) răspund deja necesită- ții de cooperare între statele membre în domeniul îndepărtării pe cale aeriană a resortisanților țărilor terţe. Nu se aduce atingere suveranității statelor membre, în spe- cial în ceea ce privește utilizarea forței împotriva resorti- sanților țărilor terțe care se opun îndepărtării. Nu ar trebui să se aducă atingere Convenției din 14 sep- tembrie 1963 referitoare la infracțiuni și la anumite alte acte săvârșite la bordul aeronavelor (Convenția de la Tokyo), în special în ceea ce privește autoritatea exercitată de comandantul de bord și problemele legate de răspundere. În ceea ce privește notificarea companiilor aeriene cu pri- vire la executarea măsurilor de îndepărtare cu sau fără escortă, se face trimitere la anexa 9 la Convenția privind aviaţia civilă internațională (Convenția OACI) din 7 decem- brie 1944. Statele membre pun în aplicare prezenta directivă cu respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamen- tale, în special a Convenției de la Geneva privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951, astfel cum a fost modificată JO C 5, 10.1.1996, p. 3. JOL 239, 22.9.2000, p. 193. (10) () () () prin Protocolul de la New York din 31 ianuarie 1967 și a Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. În conformitate cu obligațiile internaționale aplicabile, tranzitul pe cale aeriană nu va fi nici solicitat, nici autorizat în cazul în care, în țara terță de destinație sau de tranzit, resortisantul unei țări terțe riscă să fie supus unui tratament inuman sau degradant, torturii sau pedepsei cu moartea sau în cazul în care viața sau liber- tatea sa ar fi amenințată pe motiv de rasă, religie, naționa- litate, apartenență la un anumit grup social sau opinii politice. Este oportun să se adopte măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a modalităților de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (3). În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Euro- pene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive, prin urmare nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. Având în vedere că prezenta directivă dezvoltă acquis-ul Schengen în aplicarea dispozițiilor titlului IV din partea a treia a Trata- tului de instituire a Comunității Europene, în măsura în care aceasta se aplică resortisanților țărilor terţe care nu îndeplinesc sau nu mai îndeplinesc condițiile prevăzute pentru a beneficia de o scurtă ședere, aplicabile pe teritoriul unui stat membru în temeiul dispozițiilor acquis-ului Schengen, în conformitate cu articolul 5 din protocolul menționat anterior, Danemarca decide, în termen de șase luni de la adoptarea prezentei directive de către Consiliu, dacă transpune sau nu prezenta directivă în legislaţia sa internă. În ceea ce privește Republica Islanda și Regatul Norvegiei, prezenta directivă constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat la 18 mai 1999 între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (/), în măsura în care prezenta directivă se aplică resortisanților ţărilor terțe care nu îndeplinesc sau nu mai îndeplinesc condiţiile prevăzute pentru a beneficia de o scurtă ședere, aplicabile pe teritoriul unui stat membru în temeiul dispozițiilor acquis-ului Schengen și care aparțin de domeniul prevăzut la articolul 1 punctul C din Decizia 1999/437|CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite norme de aplicare a acestui acord (5). JOL 184, 17.7.1999, p. 23. JOL 176, 10.7.1999, p. 36. JOL 176, 10.7.1999, p. 31.