10.10.2009 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 267|7 DIRECTIVE DIRECTIVA 2009/110/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 16 septembrie 2009 privind accesul la activitate, desfăşurarea și supravegherea prudențială a activității instituțiilor emitente de monedă electronică, de modificare a Directivelor 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 2000/46/CE (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2) prima și a treia teză și articolul 95, având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (!), având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (?), hotărând  în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (), întrucât: (1) Directiva 2000/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 septembrie 2000 privind accesul la activitate, desfăşurarea și supravegherea prudențială a activității instituțiilor de bani electronici () a fost adoptată ca răspuns la apariția unor noi produse de tip plăți electronice preplătite şi a fost menită să creeze un cadru juridic clar care să întărească piața internă, asigurând în acelaşi timp un nivel adecvat al suprave- gherii prudențiale. (2) Comisia a prezentat un raport care sublinia necesitatea revizuirii Directivei 2000/46/CE, întrucât se consideră că unele dintre dispozițiile acesteia au constituit un obstacol în calea apariției unei veritabile pieţe unice pentru serviciile de plată cu monedă electronică și a dezvoltării unor astfel de servicii uşor de utilizat. (3)  Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de () Avizul din 26 februarie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial). () JO C 30, 6.2.2009, p. 1. (*) Avizul Parlamentului European din 24 aprilie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 27 iulie 2009. ( JO L 275, 27.10.2000, p. 39. plată în cadrul pieței interne (*) a instituit un cadru juridic modern şi coerent pentru serviciile de plată, inclusiv coordonarea dispozițiilor naţionale privind cerinţele prudențiale pentru o nouă categorie de furnizori de servicii de plată, și anume instituțiile de plată. (  În vederea eliminării obstacolelor din calea intrării pe piață şi a facilitării accesului la activitate și a desfășurării activității de emitere de monedă electronică, cerințele aplicabile instituțiilor emitente de monedă electronică trebuie revizuite pentru a se asigura condiții nediscrimi- natorii pentru toți furnizorii de servicii de plată. (5)  Aplicarea prezentei directive ar trebui să se limiteze la furnizorii de servicii de plată care emit monedă elec- tronică. Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice valorii monetare stocate în anumite instrumente preplătite, concepute să răspundă unor nevoi predeter- minate şi putând fi utilizate numai într-un mod limitat, fie deoarece acestea permit deținătorului de monedă elec- tronică să achiziționeze bunuri sau servicii numai în locațiile emitentului de monedă electronică sau în cadrul unei reţele limitate de furnizori de servicii care au un acord comercial direct cu un emitent profesionist, fie deoarece acestea pot fi utilizate numai pentru achizi- ționarea unei game limitate de bunuri sau servicii. Un instrument ar trebui să fie considerat ca fiind utilizat într-o „rețea limitată” dacă acesta poate fi utilizat pentru achiziționarea de bunuri şi servicii într-un anumit magazin sau lanţ de magazine ori pentru achizi- ționarea unei game limitate de bunuri sau servicii, indi- ferent de localizarea geografică a punctului de vânzare. Astfel de instrumente ar putea include cardurile de magazin, cardurile de combustibil, cardurile de membru, cardurile pentru transportul public, bonurile de masă sau bonurile pentru servicii (precum bonurile pentru îngrijirea copiilor sau bonurile sociale sau sisteme de bonuri pentru servicii care subvenţionează angajarea de personal pentru sarcini domestice, cum ar fi curățenie, călcat sau îngrijirea grădinii), care sunt uneori impozitate și reglementate printr-un cadru legislativ special din dreptul muncii sau dreptul fiscal, conceput să promoveze utilizarea unor astfel de instrumente pentru a realiza obiectivele din legislația socială. Atunci când astfel de instrumente cu scop predeterminat se () JO L 319, 5.12.2007, p. 1.