180 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 2 3199510026 18.7.1995 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 168/7 DIRECTIVA 95/26/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 29 iunie 1995 de modificare a Directivelor 77/780/CEE și 89/646/CEE în domeniul instituțiilor de credit, a Directivelor 73|239|CEE și 92/49|/CEE în domeniul asigurării generale, a Directivelor 79/267/CEE și 92/96/CEE în domeniul asigurării de viață, a Directivei 93/22/CEE în domeniul întreprinderilor de investiții și a Directivei 85/611/CEE în domeniul organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), în vederea consolidării supravegherii prudențiale PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 57 alineatul (2) prima și a treia teză, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189b din tratat (?), având în vedere proiectul comun aprobat de Comitetul de conciliere la 11 mai 1995, (1) întrucât anumite evenimente au indicat faptul că se reco- mandă modificarea, sub anumite aspecte, a anumitor directive ale Consiliului, precizând cadrul general în care instituțiile de credit, întreprinderile de asigurare, întreprin- derile de investiții și organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) își pot desfășura activitățile, res- pectiv Directivele 77/780/CEE () și  89/646/CEE, Directivele 73/239/CEE (*) și 92/49/CEE, Directivele 79|267|CEE (%) și 92|96|CEE, Directiva 93/22/CEE (*) și Directiva 85/611/CEE (3), în vederea consolidării suprave- gherii prudențiale; întrucât este oportun să se adopte măsuri similare în întregul sector al serviciilor financiare; (2)  întrucât directivele în cauză stabilesc, inter alia, condițiile care trebuie îndeplinite înainte ca autoritățile competente să poată acorda autorizații de inițiere a activității; () JOC229,25.8.1993, p. 10. () JOC52,19.21994,p. 15. (?) Avizul Parlamentului European din 9 martie 1994 (O C 91, 28.3.1994, p. 61), Poziţia comună a Consiliului din 6 iunie 1994 (JO C 213, 3.8.1994, p. 29) și Decizia Parlamentului European din 26 octombrie 1994 (JO C 323, 21.11.1994, p. 56). () JOL 322, 17.12.1977, p. 30, directivă modificată ultima dată de Directiva 89/646/CEE (JO L 386, 30.12.1989, p. 1). (*) JOL228, 16.8.1973, p. 3, directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 92/49/CEE O L 228, 11.8.1992, p. 1). (*) JOL63,13.3.1979, p. 1, directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 92/96/CEE O L 360, 9.12.1992, p. 1). () JOL141,11.6.1993, p. 27. (*) JO L 375, 31.12.1985, p. 3, directivă modificată ultima dată de Directiva 88/220/CEE (JO L 100, 19.4.1988, p. 31). întrucât autoritățile competente nu ar trebui să autorizeze sau să continue să autorizeze o întreprindere financiară în cazul în care există posibilitatea ca acestea să fie împiedicate să își exercite funcţiile de supraveghere în mod eficient, prin existența unor legături strânse între întreprinderea în cauză și alte persoane fizice sau juridice; întrucât întreprin- derile financiare autorizate deja trebuie, de asemenea, să întrunească cerințele autorităților competente în acest sens; întrucât definiția pentru „legături strânse” din prezenta directivă stabilește criterii minime, iar acest lucru nu împie- dică statele membre să o aplice în situații diferite de cele avute în vedere în definiție; întrucât numai faptul de a fi achiziționat un procent sem- nificativ din capitalul unei întreprinderi nu constituie o participație în sensul prezentei directive, în cazul în care participația în cauză a fost achiziționată doar ca o investi- ție temporară care nu face posibilă exercitarea unei influențe asupra structurii sau politicii financiare a între- prinderii în cauză; întrucât trimiterea la exercitarea eficientă a funcțiilor de supraveghere ale autorităților de control include supravegherea, în mod consolidat, care trebuie exercitată asupra unei întreprinderi financiare, în cazul în care dispozițiile de drept comunitar prevăd acest lucru; întru- cât, în astfel de cazuri, autoritățile cărora li se solicită autorizația trebuie să poată identifica autoritățile compe- tente pentru exercitarea supravegherii consolidate asupra întreprinderii financiare; întrucât principiul recunoașterii reciproce și cel al controlului de către statul membru de origine prevăd că autoritățile competente din fiecare stat membru ar trebui să nu acorde sau să retragă o autorizație în cazul în care factori precum conținutul programelor de activități, loca- lizarea sau activitățile efectiv desfășurate indică, în mod clar, faptul că o întreprindere financiară a optat pentru sistemul juridic al unui stat membru, în scopul eludării unor norme mai stricte în vigoare într-un alt stat membru pe teritoriul căruia își desfășoară sau intenționează să își desfășoare cea mai mare parte a activităților; întrucât o întreprindere financiară cu statut de persoană juridică trebuie să fie autorizată în statul membru în care își are