104 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 1 31984L0005 11.1.1984 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 817 A DOUA DIRECTIVĂ A CONSILIULUI din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (84/5|CEE) CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Parlamentului European (2), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (*), întrucât, prin Directiva 72/166/CEE (*), modificată prin Directiva 72|430|CEE (5), Consiliul a inițiat apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule și controlul obligației de a asigura această răspundere; întrucât Directiva 72/166/CEE, la articolul 3, impune fiecărui stat membru să adopte toate măsurile necesare pentru ca răspunderea civilă pentru pagubele produse de vehiculele înregistrate în mod obișnuit pe teritoriul său să fie acoperită printr-o asigurare; întru- cât pagubele acoperite astfel, precum și modurile de încheiere a acestei asigurări, sunt stabilite în cadrul acestor măsuri; întrucât, există în continuare, cu toate acestea, mari deosebiri între legislaţiile diverselor state membre privind extinderea acestei () JOC214,21.8.1980, p. 9 și JO C 78, 30.3.1982, p. 17. () JOC287,911.1981, p. 44. () JOC138,9.6.1981,p. 15. () JOL103,25.1972,p.2. () JOL291,28121972,p.162. obligații de asigurare; întrucât aceste diferențe au un efect direct asupra instituirii și funcționării pieței comune; întrucât se justifică în special extinderea obligației ca asigurarea să includă răspunderea ca rezultat al distrugerii proprietății; întrucât valorile de la care asigurarea este obligatorie trebuie să permită, în orice împrejurare, garantarea unei despăgubiri sufici- ente a victimelor, oricare ar fi statul membru în care s-a produs accidentul; întrucât sunt necesare dispoziții care să prevadă că un organism va garanta că victima nu rămâne nedespăgubită, în cazul în care vehiculul care a provocat accidentul nu este asigurat sau nu este identificat; întrucât, fără a modifica dispozițiile aplicate de către statele membre în ceea ce privește caracterul subsidiar sau ne-subsidiar al compensației plătite de acest organism, precum și normele aplicabile privind subrogarea, este important să se pre- vadă că victima unui asemenea accident se poate adresa direct acestui organism, ca un prim punct de contact; întrucât, pe de altă parte, trebuie să se dea statelor membre posibilitatea de a aplica anumite excluderi limitate în ceea ce privește plata despăgubirii de către acest organism și să se prevadă, în cazul pagubelor mate- riale provocate de un vehicul neidentificat, având în vedere riscu- rile de fraudă, că despăgubirea unor astfel de pagube poate fi limi- tată sau exclusă; întrucât este în interesul victimelor ca efectele anumitor clauze de excludere să fie limitate la relațiile între asigurător și persoana care poartă răspunderea pentru accident; întrucât, în cazul vehiculelor furate sau obținute prin violență, statele membre pot prevedea, cu toate acestea, că organismul sus-menționat va interveni pentru a despăgubi victima;