L 131/24 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 28.5.2009 REGULAMENTUL (CE) NR. 392/2009 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI din 23 aprilie 2009 privind răspunderea în caz de accident a transportatorilor de persoane pe mare (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European (!), având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2), hotărând  în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat ('), având în vedere textul comun aprobat de Comitetul de conciliere la 3 februarie 2009, întrucât: (1) Este necesar, în cadrul politicii comune privind transpor- turile, să se ia măsuri suplimentare pentru creșterea sigu- ranței în transportul maritim. Măsurile respective ar trebui să includă norme privind răspunderea în caz de prejudicii cauzate pasagerilor, deoarece este important să se garanteze un nivel corespunzător de despăgubiri pasa- gerilor implicați în accidente maritime. ( Protocolul din 2002 la Convenţia de la Atena din 1974 privind transportul pe mare al pasagerilor şi al bagajelor lor a fost adoptat la 1 noiembrie 2002 sub auspiciile Organizației Maritime Internaţionale (OMI). Comunitatea și statele membre ale acesteia sunt în curs de a decide cu privire la aderarea la respectivul protocol sau ratificarea acestuia. În orice caz, prevederile sale încorporate în prezentul regulament ar trebui să se aplice pentru Comu- nitate cel târziu de la 31 decembrie 2012. (3) Convenţia de la Atena din 1974 privind transportul pe mare al pasagerilor şi al bagajelor lor, astfel cum a fost modificată prin Protocolul din 2002 („Convenția de la Atena”), se aplică numai transportului internațional. Distincţia dintre transportul național şi cel internațional a fost eliminată pe piața maritimă de servicii de transport (!) JO C 318, 23.12.2006, p. 195. () Jo C 229, 22.9.2006, p. 38. (') Avizul Parlamentului European din 25 aprilie 2007 O C 74 E, 20.3.2008, p. 562), Poziția comună a Consiliului din 6 iunie 2008 O C 190 E, 29.7.2008, p. 17), Poziţia Parlamentului European din 24 septembrie 2008 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial), Decizia Consiliului din 26 februarie 2009 și Rezoluția legis- lativă a Parlamentului European din 11 martie 2009 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). maritim şi, prin urmare, este oportun să existe acelaşi nivel şi acelaşi tip de răspundere atât în transportul național, cât şi în transportul internaţional din interiorul Comunității. Aranjamentele de asigurare impuse prin Convenția de la Atena trebuie să ia în considerare mijloacele financiare ale armatorilor și ale societăților de asigurări. Armatorii trebuie să fie în măsură să își gestioneze aranjamentele de asigurare în mod acceptabil din punct de vedere economic și trebuie să se ţină seama de natura sezonieră a activității lor, în special în cazul societăților mici care operează servicii de transport intern. La stabilirea angajamentelor de asigurare în conformitate cu prezentul regulament ar trebui să se ia în considerare diferitele clase de nave. Este adecvat ca transportatorului să i se impună să plătească un avans în caz de deces sau vătămare corporală a unui pasager, plata avansului neconstituind recunoaşterea răspunderii. Pasagerilor ar trebui să le fie furnizate informații adecvate, înainte de începerea călătoriei, cu privire la drepturile care le-au fost conferite sau, dacă acest lucru nu este posibil, cel mai târziu în momentul plecării. Comitetul juridic al OMI a adoptat la 19 octombrie 2006 Rezerva şi liniile directoare ale OMI privind punerea în aplicare a Convenției de la Atena („liniile directoare OMI”) pentru a aborda anumite aspecte reglementate prin Convenția de la Atena, cum ar fi, în special, compensarea pentru prejudiciile rezultate în urma atacurilor teroriste. Prin urmare, liniile directoare OMI pot fi considerate ca fiind lex specialis. Prezentul regulament încorporează părți din liniile directoare OMI și le conferă forță juridică obligatorie. În acest scop, acolo unde se regăseşte verbul „ar trebui” în dispozițiile liniilor directoare OMI, acest verb ar trebui înțeles, în special, ca având un caracter prescriptiv. Dispozițiile Convenției de la Atena (anexa ]) și liniile directoare OMI (anexa Il) ar trebui înțelese, mutatis mutandis, în contextul dreptului comunitar.