13Jvol. 35 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 213 3200210022 L 108/51 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 24.4.2002 DIRECTIVA 2002/22/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, mențină.  Aceste obligaţii nu sunt  considerate având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2), având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (*), întrucât: (1) Liberalizarea sectorului telecomunicațiilor, concurența tot mai mare și oferta de servicii de comunicații tot mai diversificată se realizează în paralel cu o acţiune având ca scop crearea unui cadru de reglementare armonizat care să asigure furnizarea de servicii universale. Conceptul de ser- viciu universal ar trebui să evolueze odată cu progresele tehnologice, evoluția pieței și a cererilor utilizatorilor. Cadrul de reglementare stabilit în 1998 cu ocazia liberalizării totale a pieței de telecomunicații din Comuni- tate a definit sfera minimă de obligații de serviciu universal și a stabilit norme pentru calculul costurilor și al finanțării acestora. În conformitate cu articolul 153 din tratat, Comunitatea trebuie să contribuie la protecția consumatorilor. Comunitatea și statele membre și-au luat angajamente pri- vind cadrul de reglementare al rețelelor și serviciilor de tele- comunicații, în contextul acordului Organizației Mondiale a Comerţului (OMC) privind serviciile de telecomunicații de bază. Fiecare membru al OMC are dreptul să definească tipul de obligații de serviciu universal pe care dorește să le JO C 365 E, 19.12.2000, p. 238, și JO C 332£, 27.11.2001, p. 292. JO C139,11.5.2001, p. 15. JO C 144, 16.5.2001, p. 60. anticoncurențiale în sine, cu condiția să fie administrate într-un mod transparent, nediscriminatoriu și neutru din punct de vedere al concurenței și să nu fie mai constrângătoare decât este necesar pentru tipul de serviciu universal definit de statul membru. Garantarea unui serviciu universal (adică asigurarea unui set minim de servicii stabilite pentru toți utilizatorii finali la un preţ acceptabil) poate implica furnizarea anumitor servicii către unii utilizatori finali la prețuri diferite de cele care rezultă din condițiile de piață normale. Cu toate acestea, compensarea întreprinderilor desemnate să furni- zeze astfel de servicii în aceste condiții nu trebuie să aibă ca rezultat o denaturare a concurenței, cu condiția ca între- prinderile desemnate să fie compensate pentru costul net specific și ca acest cost net să fie recuperat printr-un mij- loc neutru din punctul de vedere al concurenței. Pe o piață concurențială, ar trebui ca anumite obligații să se aplice tuturor întreprinderilor care furnizează servicii telefonice accesibile publicului la posturi fixe, iar alte obli- gații să se aplice numai întreprinderilor puternice pe piață sau care au fost desemnate ca operatoare de servicii universale. Punctul de terminație a reţelei reprezintă, cu scop de regle- mentare, limita dintre cadrul de reglementare pentru reţe- lele și serviciile electronice de comunicare și regulamentul pentru echipamentele terminale de telecomunicații. Defi- nirea locului în care se află punctul de terminație a reţelei este responsabilitatea autorității naționale de reglementare, dacă este cazul, acționând pe baza unei propuneri făcute de întreprinderile în cauză. Statele membre ar trebui să continue asigurarea accesibilității serviciilor prevăzute de capitolul II pentru toţi utilizatorii finali din teritoriul lor, la nivelul de calitate spe- cificat, indiferent de amplasarea lor geografică și în funcție de condițiile specifice fiecărui stat membru, la un preţ acce- sibil. În contextul obligațiilor de serviciu universal și în funcţie de condițiile naționale, statele membre pot lua () Avizul Parlamentului European din 13 iunie 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial), Poziţia comună a Consiliului din 17 septembrie 2001 (JO C 337, 30.11.2001, p. 55) și Decizia Parlamentului Euro- pean din 12 decembrie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 14 februarie 2002. măsuri specifice pentru consumatorii din zonele rurale sau izolate geografic pentru a le asigura accesul la serviciile pre- văzute de capitolul II și accesibilitatea acestor servicii precum și accesul în aceleași condiții, în special pentru