172 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 4 32002L0013 20.3.2002 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L77|17 DIRECTIVA 2002/13/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 5 martie 2002 de modificare a Directivei 73/239/CEE a Consiliului în ceea ce priveşte cerințele referitoare la marja de solvabilitate a întreprinderilor de asigurare generală PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2) și articolul 55, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (?), întrucât: (1) Planul de acţiune pentru serviciile financiare, aprobat de Consiliul European întrunit la Kăln la 3-4 iunie 1999 și la Lisabona la 23-24 martie 2000, recunoaște că marja de solvabilitate a întreprinderilor de asigurare constituie un instrument important al protecției titularilor de polițe de asigurare pe piața unică, prin faptul că garantează că între- prinderile de asigurare dispun de fonduri proprii adaptate naturii riscurilor pe care le acoperă. Prima Directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare directă, alta decât asigurarea de viață (*) impune ca întreprinderile de asigurare să dispună de o marjă de sol- vabilitate. Obligația ca întreprinderile de asigurare să constituie, pe lângă și peste provizioanele tehnice necesare acoperirii angajamentelor lor de asigurare, o marjă de solvabilitate destinată amortizării efectelor eventualelor variații economice defavorabile constituie un element important al sistemului de supraveghere prudențială în scopul protejă- rii intereselor asiguraților și a titularilor de polițe de asigu- rare. Normele în materie de marjă de solvabilitate stabilite prin Directiva 73/239/CEE au rămas neschimbate la nivel sub- stanțial de către legislația comunitară ulterioară, iar Direc- tiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coor- donare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea directă, alta decât asigurarea de viață (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (*) prevede (10) prezentarea de către Comisie în fața Comitetului de asigu- rare instituit prin Directiva 91/675/CEE (*) a unui raport asupra necesității unei armonizări ulterioare a marjei de solvabilitate. Comisia a elaborat respectivul raport având în vedere reco- mandările formulate în raportul asupra solvabilității între- prinderilor de asigurare redactat de Conferința autorități- lor de supraveghere a asigurărilor ale statelor membre ale Uniunii Europene. Cu toate că raportul a ajuns la concluzia că sistemul actual, simplu și solid, funcționează satisfăcător și se bazează pe principii riguroase datorită unei transparențe cuprinză- toare, s-au detectat anumite părți slabe în unele cazuri, în special în cazul în care o activitate prezintă un profil de risc variabil. Este necesară simplificarea și creșterea fondurilor actuale de garantare minimă, în special ca rezultat al măririi valo- rii cererilor de despăgubire și cheltuielilor operaționale de la data adoptării lor. Este necesar să se mărească de aseme- nea pragurile deasupra cărora un procentaj redus se aplică valorii primelor și cererilor de despăgubire în scopul cal- culării cerinței de marjă de solvabilitate. Pentru evitarea creșterilor bruște și semnificative ale dife- ritelor niveluri ale fondurilor de garantare minimă și ale pragurilor pe viitor, este necesar să se instituie un meca- nism care să prevadă adaptarea acestora la evoluția indice- lui european al prețurilor de consum. În cazuri speciale în care drepturile asiguraților sunt amenințate, este necesar ca autoritățile competente să fie abilitate să intervină într-un stadiu suficient de precoce, în exercitarea competențelor lor, fiind obligate să informeze întreprinderile de asigurare asupra motivelor care au cau- zat intervenția lor, conform principiilor de bună adminis- trare și respectare a procedurilor. Cât timp există o astfel de situație, autoritățile competente trebuie să se abțină de la certificarea faptului că întreprinderea de asigurare dispune de o marjă de solvabilitate suficientă. Ținând seama de evoluția pe piață a naturii reasigurării contractate de asigurătorii primari, este necesar ca autori- tățile competente să fie împuternicite să limiteze în anumite condiții reducerea cerinței pentru marja de solva- bilitate acordată. JO C 96 E, 27.3.2001, p. 129. JO C 193, 10.7.2001, p. 16. Avizul Parlamentului European din 4 iulie 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 14 februarie 2002. JOL228, 16.8.1973, p. 3. Directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului JOL 181, 20.7.2000, p. 65). (11) În cazul în care o întreprindere de asigurare își reduce sub- tehnice. JOL228,11.8.1992, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 2000/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 290, 17.11.2000, p. 27). (*) JOL374, 31.12.1991, p. 32. stanțial activitățile sau încetează acoperirea de noi riscuri, este necesară prevederea unei marje de solvabilitate adap- tate angajamentelor reziduale care rezultă din activitatea sa actuală, așa cum sunt reflectate de nivelul provizioanelor