160 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 05/vol. 3 31996L0034 19.6.1996 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L145|4 DIRECTIVA 96/34/CE A CONSILIULUI din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Acordul privind politica socială, anexat la Protocolul nr. 14 privind politica socială, anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 4 aline- atul (2), având în vedere propunerea Comisiei, (1) () ) întrucât, pe baza Protocolului privind politica socială, statele membre, cu excepția Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, denumite în continuare „state membre”, dorind să urmeze calea trasată de Carta socială din 1989, au încheiat între ele un Acord privind politica socială; întrucât, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Acordul privind politica socială, partenerii sociali pot soli- cita în comun ca acordurile la nivel comunitar să fie puse în aplicare printr-o decizie a Consiliului pe baza unei pro- puneri a Comisiei; întrucât punctul 16 din Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor privind egalitatea de tratament între bărbaţi și femei prevede, inter alia, că „este, de asemenea, necesar să se ia măsuri care să ofere femeilor și bărbaților posibilitatea de a-și concilia obligațiile profesionale cu cele familiale”; întrucât Consiliul, în ciuda existenței unui consens larg, nu a fost în măsură să hotărască cu privire la propunerea de directivă referitoare la concediile pentru creșterea copilului și la concediile din motive familiale (!), modificată (2) la 15 noiembrie 1984; întrucât, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din Acordul privind politica socială, Comisia a consultat par- tenerii sociali în legătură cu posibila orientare a acţiunii comunitare privind concilierea vieții profesionale și familiale; întrucât, considerând după astfel de consultări că este de dorit o acțiune comunitară, Comisia a consultat din nou partenerii sociali cu privire la conținutul propunerii avute în vedere, în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din acordul menționat; întrucât organizațiile de tip confederativ (UNICE, CEEP și CES) au informat Comisia, prin scrisoarea comună din 5 iulie 1995, despre dorința lor de a iniția procesul prevăzut la articolul 4 din acordul menționat; JO C 333, 9.12.1983, p. 6. JO C 316, 27.11.1984, p. 7. (10) (11) (12) ) întrucât, la 14 decembrie 1995, organizațiile interprofesio- nale menționate au încheiat un acord-cadru privind con- cediul pentru creșterea copilului; întrucât acestea au transmis Comisiei cererea lor comună de punere în aplicare a acestui acord-cadru printr-o decizie a Consiliului pe baza unei propuneri a Comisiei, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din acordul menţionat; întrucât Consiliul, în Rezoluția sa din 6 decembrie 1994 privind anumite perspective ale unei politici sociale a Uniunii Europene: contribuție la convergenţa economică și socială a Uniunii (?), a invitat partenerii sociali să profite de posibilitățile de a încheia convenții, deoarece aceștia sunt, de regulă, mai aproape de realitatea socială și de proble- mele sociale; întrucât, la Madrid, membrii Consiliului Euro- pean din acele state care au semnat Acordul privind politica socială au salutat încheierea acestui acord-cadru; întrucât părțile semnatare au dorit să încheie un acord- cadru care prevede cerințe minime pentru concediul de creștere a copilului și absența de la locul de muncă pe motive de forță majoră și care se adresează din nou statelor membre și/sau partenerilor sociali pentru definirea condi- țiilor de aplicare a concediului pentru creșterea copilului, pentru a se ţine seama de situația, inclusiv în ceea ce pri- veşte politica familială, care există în fiecare stat membru, în special în privința condițiilor de acordare a concediului de creștere a copilului și exercitarea dreptului la concediul de creștere a copilului; întrucât instrumentul adecvat de punere în aplicare a acordului-cadru este o directivă în sensul articolului 189 din tratat; întrucât aceasta este, prin urmare, obligatorie pentru statele membre în ceea ce privește rezultatele care trebuie obținute, dar le lasă statelor membre libertatea de a alege formele și metodele; întrucât, în conformitate cu principiul subsidiarității și principiul proporționalității, astfel cum sunt enunțate la articolul 3b din tratat, obiectivele prezentei directive nu pot fi realizate în măsură suficientă de statele membre și pot fi așadar realizate mai bine de Comunitate; întrucât prezenta directivă se limitează la minimumul necesar pen- tru atingerea acestor obiective și nu depășește ceea ce este necesar în acest scop; JO C 368, 23.12.1994, p. 6.