13Jvol. 39 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 175 32003L0040 L 126/34 JURNALUL OFICIAL AL UNIUNII EUROPENE 22.5.2003 DIRECTIVA 2003/40/CE A COMISIEI din 16 mai 2003 de stabilire a listei, limitelor de concentrație și cerințelor de etichetare pentru constituenții apelor minerale naturale, precum și a condițiilor de utilizare a aerului îmbogățit cu ozon pentru apele minerale naturale și apele de izvor COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Directiva 80/777/|CEE a Consiliului (!) din 15 iulie 1980 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind exploa- tarea și comercializarea apelor minerale naturale, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 96/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), în special articolul 11 alineatul (1), întrucât: (1) Constituenții pot fi prezenți în stare naturală în anumite ape minerale naturale datorită originii lor hidrogeologice și pot constitui un risc pentru sănătatea publică dacă depă- şesc o anumită concentrație. Prin urmare este necesar să se stabilească limitele concentrațiilor acestor constituenți din apele minerale naturale. Articolul 11 din Directiva 80/777/CEE prevede adoptarea unor limite armonizate ale concentrațiilor constituenților apelor minerale naturale, după consultarea Comitetului ști- ințific pentru alimentație, precum și cerințele de etichetare pentru indicarea, dacă este necesar, a prezenței anumitor constituenți în concentrații mari. Comitetul științific pentru alimentație umană a emis un aviz (*) privind arsenicul, bariul, fluorul, borul și manganul și pentru alți constituenți ai apelor minerale naturale, limitele validate recomandate de Organizaţia Mondială a Sănătății (OMS) pentru apa potabilă. Standardul Codex revizuit pentru „apele minerale naturale” (*) stabilește, în scop sanitar, lista constituenților și a limitelor maxime ale constituenților respectivi. Aceasta a fost adoptată pe baza celor mai recente date științifice internaționale și asigură o protecție suficientă a sănătății publice. Este un lucru general admis că aportul redus de fluor poate avea efect benefic asupra danturii. În schimb, aportul excesiv de fluor poate avea efecte dăunătoare asupra sănătății publice. Prin urmare este necesar să se stabilească o limită maximă armonizată pentru fluorul din apele mine- rale naturale, care să permită o protecție suficientă a între- gii populații. Organizaţia Mondială a Sănătății a recomandat o valoare de referință de 1,5 mljl pentru fluorul din apa potabilă, care a fost validată pentru apele minerale naturale de către Comitetul ştiințific pentru alimentație umană în avizul menționat anterior. În scopul protejării sugarilor și a copi- ilor mici, care sunt foarte sensibili la riscul fluorozei, în JOL229, 30.8.1980, p. 1. JOL 299, 23.11.1996, p. 26. Avizul din 13 decembrie 1996 privind arsenicul, bariul, fluorul, boronul și manganul din apele minerale naturale. Norma Codex 108-1981, Rev 1-1997, revizuită cu ocazia celei de a șaptea sesiuni a CCNMW (octombrie 2000). (8) (9) (10) () cazul în care conținutul de fluor din apa minerală naturală depășește valoarea de referință, eticheta trebuie să cuprindă o mențiune în acest sens, care să fie ușor vizibilă pentru consumator. Comitetul științific pentru alimentație umană a indicat o valoare de referință pentru borul din apele minerale natu- rale, bazată pe recomandările OMS (5) din 1996. Cu toate acestea, OMS și alte organizații științifice recunoscute pe plan internațional au realizat de atunci noi evaluări ale efectului borului asupra sănătății publice și au recomandat valori superioare. Prin urmare este necesar ca Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară să fie consultată cu privire la borul din apele minerale naturale, astfel încât să se țină seama de noile evaluări științifice, iar pentru sta- diul actual să nu se prevadă o limită maximă în cazul borului. Comitetul științific pentru alimentație umană a indicat, de asemenea, în avizul menționat, nivelul acceptabil pentru borul, manganul și arsenicul din apele minerale naturale. Pentru ceilalți constituenți din apele minerale naturale, cu un efect potențial dăunător asupra sănătății publice, norma revizuită a Codexului stabilește limitele maxime care permit o protecție suficientă a acesteia. Cu toate acestea, având în vedere datele disponibile, limita pentru nitrați este considerată prea redusă, fiind necesară aducerea sa la limita prevăzută pentru apa potabilă (*). Limita maximă pentru nitrați stabilită în standardul Codex permite asigurarea unei protecţii suficiente a sănătății publice, aceasta trebuind să reprezinte o referință pentru comerțul comunitar și internațional cu ape minerale natu- rale. Cu toate acestea, în cadrul procedurii de recunoaștere oficială a izvoarelor de ape minerale naturale menționată la articolul 1 din directiva amintită, autoritățile competente ale statelor membre trebuie să utilizeze o valoare de refe- rință mai mică pentru nitrații din apele minerale captate pe teritoriul lor. Apele minerale naturale în care anumiți constituenți depă- şesc limitele maxime pentru constituenții respectivi fac obiectul unui tratament, în vederea protejării sănătății publice, pentru separarea acestor constituenți. Pentru a permite operatorilor să facă investițiile necesare respectării acestor norme noi, este necesar să se prevadă termene sufi- ciente înainte de intrarea în vigoare a limitelor concentrațiilor maxime pentru constituenții respectivi, în special pentru fluor și nichel, al căror tratament de sepa- rare nu a făcut încă obiectul unei evaluări sau autorizări la nivel comunitar. OMS (1996): linii directoare privind calitatea apei potabile, ediția a doua, volumul 2. (*) Directiva 98/83/CE a Consiliului (JO L 330, 5.12.1998, p. 32).