L 172/18 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 2.7.2009 DIRECTIVE DIRECTIVA 2009/71/EURATOM A CONSILIULUI din 25 iunie 2009 de instituire a unui cadru comunitar pentru securitatea nucleară a instalațiilor nucleare CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolele 31 și 32, având în vedere propunerea Comisiei, elaborată în urma consultării unui grup de experți numiți dintre cercetătorii din statele membre de către Comitetul ştiințific şi tehnic şi după consultarea Comitetului Economic şi Social European (!), având în vedere avizul Parlamentului European (?), întrucât: () Articolul 2 litera (b) din tratat prevede stabilirea unor standarde de securitate uniforme pentru protecţia sănătății lucrătorilor și a populației. Articolul 30 din tratat prevede stabilirea în cadrul Comu- nităţii a unor standarde fundamentale pentru protecţia sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante. Directiva 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor cauzate de radiațiile ionizante (') stabileşte standarde de securitate fundamentale. Dispozițiile directivei respective au fost completate printr-o legislație mai detaliată. Astfel cum este consacrat prin jurisprudența (*) Curţii de Justiţie a Comunităților Europene (denumită  în continuare „Curtea de Justiţie”), Comunitatea deţine competențe partajate cu statele membre în domeniile reglementate de Convenţia privind securitatea nuclea- ră (2). () Avizul din 10 iunie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial). (?)) Avizul Parlamentului European din 22 aprilie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial). () JO L 159, 29.6.1995, p. 1. () C-187/87 (Rec. 1988, p. 5013), C-376/90 (Rec. 1992, p. -6153) și C-29/99 (Rec. 2002, p. I-11221). (*) JO L 318, 11.12.1999, p. 21. (5) 0) JO JO Astfel cum este consacrat prin jurisprudența Curţii de Justiţie, dispozițiile capitolului 3 din tratat, referitoare la sănătate şi securitate, formează un întreg coerent care conferă Comisiei atribuții cu un domeniu de aplicare considerabil în vederea protejării populației şi a mediului împotriva riscurilor de contaminare nucleară. Astfel cum este consacrat prin jurisprudența Curţii de Justiţie, sarcinile care revin Comunității în temeiul arti- colului 2 litera (b) din tratat de a stabili standarde de securitate uniforme în vederea protecţiei sănătății popu- lației și a lucrătorilor nu ar trebui să fie interpretat că, după stabilirea unor astfel de standarde, un stat membru nu poate dispune măsuri de protecție mai stricte. Decizia 87/600/Euratom a Consiliului din 14 decembrie 1987 privind procedura comunitară de schimb rapid de informații în caz de urgență radiologică (') a instituit cadrul de notificare și furnizare de informații pe care să îl utilizeze statele membre pentru protejarea populației în caz de urgență radiologică. Directiva 89/618/Euratom a Consiliului din 27 noiembrie 1989 privind informarea populației asupra măsurilor de protecţie a sănătății care trebuie aplicate şi asupra procedurilor care se impun în caz de urgență radiologică (') a impus statelor membre obligația de a informa populația în caz de urgență radio- logică. Răspunderea la nivel național a statelor membre cu privire la securitatea nucleară a instalațiilor nucleare reprezintă principiul fundamental pe baza căruia, la nivel internațional, au fost elaborate reglementări privind securitatea nucleară, astfel cum se regăsesc în Convenția privind securitatea nucleară. Prin prezenta directivă ar trebui să fie consolidate principiul răspunderii la nivel naţional şi principiul răspunderii pentru secu- ritatea nucleară a unei instalaţii nucleare, care revine în primul rând deţinătorului autorizației, sub supravegherea autorității naționale de reglementare, precum și rolul şi independența autorităților naționale de reglementare. Fiecare stat membru poate să decidă asupra propriului program energetic în conformitate cu  politicile naționale relevante. L 371, 30.12.1987, p. 76. L 357, 7.12.1989, p. 31.