05/vol. 8 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 3 32005L0036 L 25522 JURNALUL OFICIAL AL UNIUNII EUROPENE 30.9.2005 DIRECTIVA 2005/36/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 7 septembrie 2005 privind recunoaşterea calificărilor profesionale PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 40, articolul 47 alineatele (1) și (2) prima și a treia teză şi articolul 55 ale acestuia, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (?), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3), întrucât: (1) În temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (c) din tratat, eli- minarea, între statele membre, a obstacolelor din calea libe- rei circulații a persoanelor și serviciilor constituie unul dintre obiectivele Comunității. Pentru resortisanții statelor membre, acest lucru include, în special, dreptul de a exer- cita o profesie, ca lucrători salariați sau care desfășoară o activitate independentă, într-un alt stat membru decât cel în care și-au obținut calificările profesionale. De asemenca, articolul 47 alineatul (1) din tratat prevede adoptarea unor directive care au ca obiect recunoașterea reciprocă a diplo- melor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare. (2)  Ca urmare a Consiliului European de la Lisabona din 23 și 24 martie 2000, Comisia adoptă o comunicare privind „O strategie pentru piața internă a serviciilor”, al cărei obiectiv este, în special, ca libertatea de a presta servicii în cadrul Comunității să se exercite la fel de simplu ca în cadrul unui stat membru. Ca urmare a comunicării Comisiei intitulate „Noi piețe europene ale muncii deschise și accesibile tutu- ror”, Consiliul European de la Stockholm din 23 și 24 mar- tie 2001 a mandatat Comisia să prezinte Consiliului Euro- pean din primăvara anului 2002 propuneri speciale pentru un regim mai uniform, mai transparent și mai flexibil de recunoaştere a calificărilor. () JOC181£, 30.7.2002, p. 183. () JOC61,143.2003, p. 67. () Avizul Parlamentului European din 11 februarie 2004 (JO C 97 E, 22.4.2004, p. 230), poziția comună a Consiliului din 21 decembrie 2004 (JO C 58 E, 8.3.2005, p. 1) și poziția Parlamentului European din 11 mai 2005 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial. Decizia Con- siliului din 6 iunie 2005. r Garanția, conferită de prezenta directivă persoanelor care și-au obținut calificările profesionale într-un stat membru, de acces la aceeași profesie și de exercitare a aceleiași pro- fesii într-un alt stat membru, cu aceleași drepturi ca și resortisanții respectivului stat membru, nu aduce atingere respectării de către profesionistul migrant a unor eventuale condiții de exercitare nediscriminatorii, impuse de statul membru în cauză, cu condiția ca respectivele condiții să fie justificate în mod obiectiv și proporționale. Pentru a facilita libertatea de a presta servicii, este necesar să se prevadă norme speciale în vederea extinderii posibi- lităţii de a exercita activităţi profesionale cu titlul profesio- nal original. În cazul serviciilor societății informaţionale furnizate la distanţă, trebuie să se aplice, de asemenea, dispozițiile Directivei 2000/31/CE a Parlamentului Euro- pean și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (*). Ținând seama de diferitele regimuri instituite, pe de o parte, pentru prestarea de servicii transfrontaliere temporare și ocazionale și, pe de altă parte, pentru stabilire, este necesar să se precizeze criteriile de diferențiere între aceste două concepte în cazul deplasării prestatorului de servicii pe teritoriul statului membru gazdă. Promovarea prestării de servicii trebuie asigurată în con- textul strictei respectări a sănătății și siguranței publice, precum și a protecției consumatorilor. Din acest motiv, trebuie prevăzute dispoziții speciale pentru profesiile regle- mentate cu implicații în ceea ce privește sănătatea sau sigu- ranța publică, care constau în prestarea, temporar sau oca- zional, a unor servicii transfrontaliere. Statele membre gazdă pot prevedea, după caz și în conformitate cu legislația comunitară, cerințe privind for- mularea declarațiilor. Aceste cerințe nu trebuie să impună sarcini disproporţionate prestatorilor de servicii, nici să împiedice sau să diminueze atractivitatea libertății de a presta servicii. Necesitatea unor astfel de cerințe trebuie să facă obiectul unei examinări periodice pe baza progreselor realizate în punerea în practică a unui cadru comunitar de cooperare administrativă între statele membre. JOL 178, 17.7.2000, p. 1.