23.1.2009 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 19/29 DIRECTIVE DIRECTIVA 2008/ lZl/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 14 ianuarie 2009 privind denumirile textilelor (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95, având având în vedere propunerea Comisiei, în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (!), hotărând  în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2), întrucât: Directiva 96/74/CE a Parlamentului European şi a Consi- liului din 16 decembrie 1996 privind denumirile textilelor (?) a fost modificată de mai multe ori în mod substanțial (*). Din motive de dlaritate şi deoarece sunt necesare noi modificări, ar trebui să se procedeze la reformarea directivei menționate. În cazul în care dispozițiile statelor membre referitoare la denumirile, compoziția şi etichetarea produselor textile variază de la un stat membru la altul, aceasta creează un obstacol pentru funcţionarea pieţei interne. Aceste obstacole pot fi eliminate dacă introducerea pe piaţă, la nivel comunitar, a produselor textile este supusă unor norme uniforme. Prin urmare este necesară armonizarea  denumirilor fibrelor textile, precum şi a menţiunilor care figurează pe etichete, marcaje sau documente care însoțesc produsele textile () JO C 162, 25.6.2008, p. 40. () Avizul Parlamentului European din 17 iunie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 16 decembrie 2008. () JO L 32, 32.1997, p. 38. () A se vedea anexa VI partea A. pe parcursul diferitelor etape de producție, transformare şi de distribuție a acestora. Ar trebui luate în considerare, de asemenea, anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din materiale textile, dar a căror parte textilă constituie un element esențial al produsului sau este pusă în valoare printr-o specificație a celui care produce, transformă sau comer- cializează produsul. Abaterea, deja prevăzută pentru produsele pure, ar trebui să fie aplicată, de asemenea, produselor cu fibre în amestec, în ceea ce priveşte „alte fibre”. Pentru a îndeplini obiectivul care stă la baza dispozițiilor de drept intern în materie, etichetarea ar trebui să fie obligatorie. În cazurile în care este dificil din punct de vedere tehnic să se specifice compoziția unui produs în momentul fabricării, fibrele cunoscute în acea etapă pot fi indicate pe etichetă, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit. Este oportun, în scopul evitării diferenţelor de aplicare în cadrul Comunității, să se determine cu precizie metodele de etichetare a anumitor produse textile având două sau mai multe componente, precum şși componentele produselor textile de care nu trebuie să se țină cont cu ocazia etichetării şi a analizei. Prezentarea spre vânzare a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la sul ar trebui să fie efectuată astfel încât consu- matorul să ia la cunoştință pe deplin indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rolă. Statele membre urmează să stabilească măsurile de luat în acest scop. Folosirea descrierilor sau denumirilor care beneficiază de o reputație deosebită printre utilizatori şi consumatori ar trebui supusă anumitor condiții.