136 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 05/vol. 6 32002L0044 6.7.2002 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L177/13 DIRECTIVA 2002/44/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 25 iunie 2002 privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenți fizici (vibrații) [a șaisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 137 alineatul (2) al acestuia, având în vedere propunerea Comisiei (), prezentată după consultarea Comitetului consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2), după consultarea Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3), având în vedere proiectul comun aprobat de Comi- tetul de conciliere la 8 aprilie 2002, întrucât: (1) În temeiul tratatului, Consiliul poate adopta, prin interme- diul directivelor, cerințe minime pentru a încuraja îmbu- nătățirea, în special a mediului de muncă, în vederea garan- tării unui nivel mai bun de protecție a sănătății și securității lucrătorilor. Aceste directive trebuie să evite impunerea unor constrângeri administrative, financiare și juridice care ar stânjeni constituirea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii. Comunicarea Comisiei privind programul său de acţiune pentru punerea în aplicare a Cartei comunitare a drepturi- lor sociale fundamentale ale lucrătorilor prevede introducerea unor cerințe minime de sănătate și securitate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenții fizici. În septembrie 1990, Parlamentul European a adoptat o rezoluție privind acest program de acțiune (3), invitând în special Comisia să redacteze o directivă speci- fică privind riscurile provocate de zgomot și vibrații și de oricare alt agent fizic la locul de muncă. Într-o primă etapă, se consideră necesar să se introducă măsuri de protejare a lucrătorilor împotriva riscurilor gene- rate de vibrații din cauza efectelor acestora asupra sănătății și securității lucrătorilor, în special tulburări ale structurii musculare, osoase, neurologice și vasculare. Aceste măsuri JO C77, 18.3.1993, p. 12.JO C 230, 19.8.1994, p. 3. JO C 249, 13.9.1993, p. 28. Avizul Parlamentului European din 20 aprilie 1994 (O C 128, 9.5.1994, p. 146), confirmat la 16 septembrie 1999 (JO C 54, 25.2.2000, p. 75), Poziţia comună a Consiliului din 25 iunie 2001 (JO C 301, 26.10.2001, p. 1) şi Decizia Parlamentului European din 23 octombrie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Parlamentului European din 25 aprilie 2002 și Decizia Consiliului din 21 mai 2002. JO C 260, 15.10.1990, p. 167. (10) () sunt destinate nu numai să asigure sănătatea și securitatea fiecărui lucrător în mod individual, ci și să creeze o bază minimă de protecție pentru toți lucrătorii din Comunitate pentru a evita posibile denaturări ale concurenţei. Prezenta directivă stabilește cerințe minime, dând astfel statelor membre posibilitatea de a menține sau de a adopta dispoziții mai favorabile pentru protecția lucrătorilor, în special stabilirea unor valori mai scăzute pentru valoarea zilnică de declanșare a unei acțiuni sau valoarea limită a expunerii zilnice la vibrații. Punerea în aplicare a prezentei directive nu poate justifica un regres în raport cu situația existentă în fiecare stat membru. Este necesar un sistem de protecţie împotriva vibrațiilor care să se limiteze la definirea, fără detalii inutile, a obiec- tivelor de atins, a principiilor care trebuie respectate și a valorilor fundamentale care trebuie utilizate, pentru a per- mite statelor membre să aplice cerințele minime într-un mod echivalent. Nivelul expunerii la vibrație poate fi redus mai eficient prin încorporarea măsurilor preventive în conceperea posturi- lor de lucru și a locurilor de muncă și prin selectarea echi- pamentelor, procedeelor și metodelor de lucru astfel încât să se acorde prioritate reducerii riscurilor la sursă; dispozițiile privind echipamentele și metodele de lucru contribuie astfel la protecția lucrătorilor care le utilizează. Este necesar ca angajatorii să se adapteze la progresele teh- nice și la cunoștințele științifice cu privire la riscurile legate de expunerea la vibrații, cu scopul de a îmbunătăți protecția securității și sănătății lucrătorilor. În cazul transportului maritim și aerian, dată fiind dezvoltarea actuală a tehnicii, nu este posibil să se respecte în toate împrejurările valorile limită ale expunerii pentru vibrațiile suportate de întregul corp; este, prin urmare, necesar să se prevadă posibilități de derogare pe deplin jus- tificate. Dat fiind că prezenta directivă este o directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (5), directiva men- ționată se aplică în domeniul expunerii lucrătorilor la vibrații, fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive sau speciale incluse în prezenta directivă. Prezenta directivă constituie un element concret în cadrul realizării dimensiunii sociale a pieței interne. JOL 183, 29.6.1989,p. 1.