L 63/6 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 7.3.2009 REGULAMENTUL (CE) NR. 182/2009 AL COMISIEI din 6 martie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1019/2002 privind standardele de comercializare a uleiului de măsline COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole şși privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) ('), în special articolul 113 alineatul (1) litera (a) şi articolul 121 litera (a), coroborat cu articolul 4, întrucât: () Este de dorit să se clarifice că denumirile sub care se vând uleiul de măsline și uleiul din turtă de măsline ar trebui să fie una dintre descrierile stabilite de organizarea comună a piețelor agricole. Informaţii suplimentare pentru fiecare categorie de ulei definită ar trebui să figureze, de asemenea, pe ectichetă, dar nu neapărat aproape de denumirea sub care se vinde produsul. În cazul bunurilor care conțin ulei de măsline, nu sunt necesare nici etichetarea descrierii, nici, prin urmare, informații suplimentare. Regulamentul (CE) nr. 1019/2002 al Comisiei () a stabilit un regim opţional pentru indicarea pe etichetă a originii uleiului de măsline, cu toate că obiectivul era un regim care să cuprindă indicarea obligatorie pe ctichetă a originii uleiului de măsline virgin şi extra virgin, care să reflecte faptul că, drept rezultat al tradițiilor agricole şi al metodelor locale de extracție şi de amestec, uleiurile respective pot avea gusturi și calități destul de diferite, în funcție de originea lor geografică. Regimurile opționale implementate între timp nu s-au dovedit suficiente pentru a evita inducerea în eroare a consumatorilor în ceea ce priveşte caracteristicile reale ale uleiurilor virgine în acest sens. În plus, din 2002, Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorităţii Europene pentru Siguranța Alimentară şi de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (*) a stabilit norme de trasabilitate aplicabile cu începere de la 1 ianuarie 2005. Experiența dobândită de agenți și administratori în această privință permite să se stabilească obligativitatea indicării pe etichetă a originii uleiului de măsline extra virgin și virgin. În cadrul Comunității, o mare parte din uleiurile de măsline extra virgine și virgine sunt compuse din ames- 299, 16.11.2007, p. 1. JOL JO L 155, 14.6.2002, p. 27. JOL 31, 1.2.2002, p. 1. tecuri de uleiuri provenite din diverse state membre și țări terțe. Ar trebui prevăzute dispoziții simple pentru indicarea pe etichetă a originii acestor amestecuri. Astfel de norme simple ar face posibilă eliminarea dispozițiilor anterioare privind etichetarea cu textul „origine predo- minantă”, a căror implementare este complexă, care sunt dificil de controlat şi posibil înşelătoare. Consiliul oleicol internațional a definit recent anumiți termeni care descriu caracteristicile organoleptice privind gustul și/sau mirosul uleiurilor de măsline extra virgine și virgine în metoda sa revizuită de evaluare orga- noleptică a uleiurilor de măsline virgine. Utilizarea acestor termeni la etichetarea uleiurilor de măsline extra virgine şi virgine ar trebui rezervată uleiurilor care au fost evaluate conform metodei de analiză corespunzătoare. Sunt necesare dispoziții tranzitorii pentru anumiţi agenți care utilizează în prezent termenii rezervați. Mai multe state membre au menținut anumite regle- mentări interne care interzic producția de amestecuri ale uleiurilor de măsline cu alte uleiuri din seminţe pentru consum intern, cu scopul de a-și conserva tradițiile, precum și o anumită calitate a producției la nivel  naţional.  Dispoziţiile  Regulamentului  (CE) nr. 1019/2002 nu se aplică în cazul tonului și al sardinelor, care fac obiectul Regulamentului (CEE) nr. 1536/92 al Consiliului din 9 iunie 1992 privind stabilirea normelor comune de comercializare pentru conservele de ton și de pălămidă (*) și, respectiv, al Regu- lamentului (CEE) nr. 2136/89 al Consiliului din 21 iunie 1989 privind stabilirea normelor comune de comercia- lizare pentru conservele de sardine (*). Din motive de claritate, aceste aspecte ar trebui menţionate în mod clar în Regulamentul (CE) nr. 1019/2002. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1019/2002 ar trebui modificat în consecință. Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a orga- nizării comune a piețelor agricole, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: Regulamentul (CE) nr. Articolul 1 1019/2002 se modifică după cum urmează: ( () Jo Jo L 163, 17.6.1992, p. 1. L 212, 22.7.1989, p. 79.