L 33/38 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 3.2.2009 DECIZIA COMISIEI din 29 ianuarie 2009 privind închiderea conturilor unor agenții de plată din Estonia, Țările de Jos și Portugalia în ceea ce priveşte cheltuielile finanțate prin Fondul European de Garantare Agricolă (FEGA) pentru exercițiul financiar 2007 [notificată cu numărul C(2009) 414] (Numai textele în limbile estonă, olandeză și portugheză sunt autentice) (2009/87|CE) COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (!), în special articolele 30 și 32, după consultarea Comitetului pentru Fonduri Agricole, întrucât: Decizia 2008/396/CE a Comisiei (?) a închis, pentru exer- cițiul financiar 2007, conturile tuturor agențiilor de plată cu excepția agențiilor de plată „PRIA” din Estonia, „OPEKEPE” din Grecia, „MAVI” din Finlanda, „ARBEA” din Italia, „MRAE” din Malta, „Dienst Regelingen” din Țările de Jos şi „IFADAP”, „INGA” şi „IFAP” din Portugalia. În urma transmiterii unor noi informații și după efec- tuarea unor verificări suplimentare, Comisia poate în prezent să ia o decizie privind integralitatea, acuratețea şi veridicitatea conturilor prezentate de agențiile de plată „PRIA” din Estonia, „Dienst Regelingen” din Țările de Jos şi „INGA” din Portugalia. Articolul 10 alineatul (2) primul paragraf din Regula- mentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regula- mentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce priveşte auto- rizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA şși FEADR (?) stabilește că sumele care trebuie recuperate de la fiecare stat membru sau care trebuie să fie plătite acestuia, în confor- 209, 11.8.2005, p. 1. JOL JO L 139, 29.5.2008, p. 33. JOL 171, 23.6.2006, p. 90. mitate cu decizia de închidere a conturilor menționată la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf din regula- mentul respectiv, se calculează prin scăderea avansurilor plătite în cursul exercițiului financiar în cauză, și anume 2007, din cheltuielile recunoscute pentru exercițiul financiar respectiv în conformitate cu alineatul (1). Aceste sume se scad din sau se adaugă la avansurile corespunzătoare cheltuielilor efectuate în a doua lună care urmează lunii în care s-a luat decizia de închidere a conturilor. În temeiul articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, 50 % din consecințele financiare ale nerecuperării sumelor  corespunzătoare  neregulilor depistate vor fi suportate de statul membru în cauză şi 50 % de bugetul comunitar în cazul în care recuperarea respectivelor sume nu s-a produs în termen de patru ani de la prima constatare administrativă sau judiciară sau în termen de opt ani de la inițierea unei acţiuni într-o instanță națională. Articolul 32 alineatul (3) din regula- mentul menționat obligă statele membre să înainteze Comisiei, împreună cu conturile anuale, un raport de sinteză al procedurilor de recuperare întreprinse în urma depistării neregulilor. Normele privind executarea obligației statelor membre de raportare a sumelor care trebuie recuperate sunt stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 885/2006. Anexa III la regulamentul menționat prevede modelele de tabel 1 şi 2, pe care statele membre trebuie să le prezinte în 2008. Pe baza tabelelor completate de statele membre, Comisia ar trebui să decidă cu privire la consecințele financiare ale nerecuperărilor mai vechi de patru, respectiv opt ani, ale sumelor corespunzătoare neregulilor depistate. Prezenta decizie nu aduce atingere deciziilor de conformitate ulte- rioare adoptate în temeiul articolului 32 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005. În temeiul articolului 32 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, statele membre pot decide să nu inițieze procedurile de recuperare. O asemenea decizie poate fi luată numai în cazul în care costurile deja suportate și cele estimate depășesc valoarea care trebuie recuperată sau în cazul în care recuperarea se dovedeşte imposibilă din cauza insolvenţei, înregistrată și recu- noscută prin legislația internă, a debitorului sau a persoanelor juridic responsabile pentru nereguli. În cazul în care această decizie se ia în termen de patru ani de la prima constatare administrativă sau judiciară sau în termen de opt ani de la inițierea unei acţiuni