L 218/8 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 14.8.2013 DIRECTIVA 2013/40/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 12 august 2013 privind atacurile împotriva sistemelor informatice şi de înlocuire a Deciziei-cadru 2005/222/JAl a Consiliului PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, în special articolul 83 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naţionale, având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social Euro- pean (), hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2), întrucât: (1) Obiectivele prezentei directive constau în armonizarea sistemelor de drept penal ale statelor membre în ceea ce priveşte atacurile împotriva sistemelor informatice, prin instituirea unor norme minime privind definirea infracțiunilor și a sancţiunilor relevante, precum şi de a îmbunătăți cooperarea dintre autoritățile competente, inclusiv poliția şi alte servicii specializate de aplicare a legii din statele membre, precum și agențiile și orga- nismele specializate competente ale Uniunii, cum ar fi Eurojust, Europol și Centrul european de combatere a criminalității informatice şi Agenţia Uniunii Europene pentru Securitatea Reţelelor și a Informațiilor (ENISA). Sistemele informatice reprezintă un element esențial al interacţiunii politice, sociale și economice din Uniune. Societatea este deja foarte dependentă de aceste sisteme, fenomenul fiind în creştere. Buna funcționare și secu- ritatea acestor sisteme în Uniune sunt vitale pentru dezvoltarea pieței interne și a unei economii competitive și inovatoare. Asigurarea unui nivel adecvat de protecție a sistemelor informatice ar trebui să facă parte dintr-un cadru cuprinzător şi eficace de măsuri de prevenție care să completeze măsurile prevăzute de drept penal ca răspuns la criminalitatea informatică. Atacurile împotriva sistemelor informatice, în special cele care au legătură cu criminalitatea organizată, constituie o amenințare din ce în ce mai mare, atât la nivelul Uniunii, cât și la nivel mondial, și se manifestă o îngrijorare crescândă în fața posibilității de atacuri teroriste sau motivate politic împotriva sistemelor informatice care fac parte din infrastructura critică a statelor membre şi a Uniunii. Această situație reprezintă o ameninţare la adresa creării unei societăți informaționale mai sigure și a unui spaţiu de libertate, securitate și justiție, necesitând, prin urmare, o reacție la nivelul Uniunii, precum şi o mai bună cooperare și coordonare la nivel internațional. (!) JO C 218, 23.7.2011, p. 130. (?) Poziția Parlamentului European din 4 iulie 2013 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din 22 iulie 2013. (4) Există un număr de infrastructuri critice în Uniune a căror perturbare sau distrugere ar avea un impact trans- frontalier semnificativ. Nevoia de a spori capacitatea de protecție a infrastructurilor critice în Uniune evidențiază necesitatea de a completa măsurile de combatere a atacurilor informatice prin sancţiuni penale severe care să reflecte gravitatea unor astfel de atacuri. Prin „infras- tructură critică” se poate înțelege un element, un sistem sau o componentă a acestuia aflată pe teritoriul statelor membre, care este esențială pentru menținerea funcțiilor societale vitale, a sănătății, siguranței,  securității, bunăstării sociale sau economice, precum centralele elec- trice, reţelele de transport și rețelele guvernamentale, şi a căror perturbare sau distrugere ar avea un impact semni- ficativ într-un stat membru ca urmare a incapacității de a menţine respectivele funcții. Există dovezi în privința tendinței producerii unor atacuri la scară largă tot mai periculoase și recurente împotriva sistemelor informatice care, adesea, pot fi esențiale pentru state sau pentru funcţii specifice din sectorul public sau privat. În paralel cu această tendință, se dezvoltă metode tot mai sofisticate, cum ar fi crearea și utilizarea aşa- numitelor botneturi, care presupune etape succesive ale unei fapte penale, fiecare etapă prezentând un risc importante pentru interesele publice. Prezenta directivă vizează, printre altele, introducerea unor sancţiuni penale pentru etapa de creare de botneturi, şi anume etapa în care se stabileşte controlul la distanță asupra unui număr semnificativ de calculatoare prin instalarea unor programe malițioase, prin atacuri informatice dirijate. O dată creată, rețeaua de calculatoare infectate care alcătuieşte botnetul poate fi activată fără ştiința utili- zatorilor calculatoarelor, pentru a lansa un atac informatic la scară largă, care în mod obişnuit are capa- citatea să producă prejudicii grave, astfel cum sunt menționate în prezenta directivă. Statele membre pot să determine ceea ce reprezintă pagubă gravă, conform dreptului şi practicilor interne proprii, precum între- ruperea serviciilor aferente unor sisteme de importanță publică semnificativă, sau care generează costuri financiare majore sau pierderea de date cu caracter personal sau de informații sensibile. Atacurile cibernetice la scară largă pot provoca daune economice importante atât prin întreruperea funcționării sistemelor informatice și a comunicațiilor, cât şi prin pierderea sau modificarea unor informații confidențiale importante din punct de vedere comercial sau a altor tipuri de date. Ar trebui acordată atenție deosebită acțiunilor de sensibilizare a întreprinderilor mici şi mijlocii inovatoare în privința amenințărilor în legătură cu astfel de atacuri şi vulnerabilității acestora la acest tip de atacuri, având în vedere faptul că acestea sunt într-o tot mai mare măsură dependente de funcţionarea cores- punzătoare și de disponibilitatea sistemelor informatice, precum și faptul că resursele acestora destinate securității informatice sunt limitate.