12.8.2014 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 239/11 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 870/2014 AL COMISIEI din 11 august 2014 privind criteriile aplicabile solicitanților de capacități de infrastructură feroviară (Text cu relevanță pentru SEE) COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, având în vedere Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind insti- tuirea spațiului feroviar unic european (), în special articolul 41 alineatul (3), întrucât: (1) Articolul 41 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE prevede că administratorii de infrastructură au posibilitatea de a impune anumite cerințe solicitanților în vederea asigurării încasărilor previzionate şi a utilizării viitoare a infrastructurii. (2) Respectivele cerințe ar trebui să fie corespunzătoare, transparente şși nediscriminatorii. Acestea pot include doar prevederea unei garanții financiare care nu ar trebui să depăşească un nivel corespunzător, proporțional cu nivelul de activitate prevăzut al solicitantului, şi garantarea capacității acestuia de pregătire a unor oferte conforme pentru obținerea unor capacități de infrastructură. (3 Garanțiile financiare ar putea să ia forma unor plăți în avans sau a unor garanții furnizate de instituții financiare. (4) Caracterul adecvat al cerințelor menționate în considerentul 2 ar trebui să țină seama de faptul că infrastructura modurilor de transport concurente, precum transportul rutier şi aerian, maritim şi pe căi navigabile interioare, este adesea exonerată de taxe de utilizare și, prin urmare, este exonerată și de garanții financiare. Pentru a garanta o concurență echitabilă între modurile de transport, nivelul și durata garanțiilor financiare ar trebui să fie limitate la strictul necesar. (5)  Aceste garanții financiare sunt corespunzătoare doar dacă sunt necesare pentru a oferi administratorului de infras- tructură asigurări cu privire la veniturile viitoare și la utilizarea infrastructurii. Necesitatea garanțiilor financiare este cu atât mai redusă cu cât administratorii de infrastructură se pot baza pe controalele și pe supravegherea capacității financiare a întreprinderilor feroviare din cadrul procedurii de acordare a licențelor în conformitate cu capitolul III din Directiva 2012/34/UE şi, în special, cu articolul 20 din directiva respectivă. (6)  Dat fiind că acestor garanții li se aplică principiul nediscriminării, nu ar trebui să se facă nicio distincţie între cerințele de garanție aplicate solicitanților publici și privați. (7) Garanțiile ar trebui să fie proporționale cu nivelul de risc pe care îl reprezintă solicitantul pentru administratorul de infrastructură în diferite etape ale alocării capacității. În general, riscul este considerat a fi scăzut din moment ce capacitatea poate fi realocată altor întreprinderi feroviare. (8) O garanție care este solicitată în legătură cu pregătirea ofertelor conforme poate fi considerată corespunzătoare, transparentă și nediscriminatorie doar dacă administratorul infrastructurii stabileşte în documentul de referință al rețelei reguli clare și transparente pentru pregătirea cererii de capacitate și dacă oferă solicitanților instrumentele necesare de sprijin. Deoarece nu este posibil să se stabilească în mod obiectiv capacitatea de pregătire a unor oferte conforme înainte de procedura de depunere a cererilor, lipsa capacității poate fi determinată numai după această procedură, pe baza eşecului repetat de a prezenta respectivele oferte sau de a furniza informațiile necesare administratorului infrastructurii. Solicitantul este responsabil de acest eşec, care este sancţionat prin excluderea sa de la solicitarea unei anumite trase. (9)  Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului prevăzut la articolul 62 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, () J0L343,1412.2012,p. 32.