6.11.2013 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 294/13 DIRECTIVA 2013/50/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 22 octombrie 2013 de modificare a Directivei 2004/109/CE a Parlamentului European şși a Consiliului privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce priveşte informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată, a Directivei 2003/71/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare şși a Directivei 2007/14/CE a Comisiei de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții ale Directivei 2004/109/CE (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 50 și 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (!), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social Euro- pean ('), hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (?), întrucât: (1) În temeiul articolului 33 din Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului (*), Comisia a trebuit să prezinte Parlamentului European şi Consiliului un raport privind aplicarea acelei directive, inclusiv privind oportunitatea de a pune capăt derogării pentru titlurile de creanță existente după perioada de zece ani prevăzută la articolul 30 alineatul (4) din directivă şi privind potențialul impact al aplicării directivei asupra piețelor financiare europene. (5) (2)  La 27 mai 2010, Comisia a adoptat un raport privind aplicarea Directivei 2004/109/CE, care identifică domeniile în care regimul instituit prin directiva respectivă poate fi îmbunătățit. În mod concret, () JO C 93, 30.3.2012, p. 2. (?)) JO C 143, 22.5.2022, p. 78. (') Poziția Parlamentului European din 12 iunie 2013 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) şi Decizia Consiliului din 17 octombrie 2013. (“) JO L 390, 31.12.2004, p. 38. raportul demonstrează necesitatea simplificării anumitor obligații ale emitenților pentru a spori atractivitatea piețelor reglementate pentru emitenții mici și mijlocii care mobilizează capital în Uniune. De asemenea, trebuie îmbunătățită eficiența normelor de transparență existente, în special cu privire la publicarea de informații legate de proprietatea societăților. În plus, în comunicarea sa din 13 aprilie 2011 intitulată „Actul privind piața unică — Douăsprezece pârghii pentru stimularea creşterii și întărirea încrederii — <<Împreună pentru o nouă creştere»”, Comisia a recunoscut nece- sitatea revizuirii Directivei 2004/109/CE pentru ca obli- gațiile aplicabile întreprinderilor mici şi mijlocii cotate să fie mai proporționale, garantând totodată acelaşi nivel de protecție a investitorilor. Potrivit raportului Comisiei și comunicării Comisiei, sarcinile administrative asociate cu obligațiile legate de admiterea la tranzacționare pe o piață reglementată ar trebui reduse pentru emitenții mici și mijlocii, în vederea ameliorării accesului acestora la capital. Obli- gațiile de publicare a declarațiilor intermediare ale conducerii sau a rapoartelor financiare trimestriale reprezintă o povară importantă pentru mulți dintre emitenții mici şi mijlocii ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacţionare pe pieţele reglementate, fără a fi necesare pentru protecţia investitorilor. Aceste obligații încurajează totodată performanța pe termen scurt şi descurajează investițiile pe termen lung. Pentru a încuraja crearea de valoare sustenabilă şi strategiile de investiții pe termen lung, este esențială reducerea presiunii pe termen scurt asupra emitenților și stimularea investitorilor pentru a adopta o viziune pe termen lung. Prin urmare, ar trebui eliminată obligația de publicare a declarațiilor intermediare ale conducerii. Statelor membre nu ar trebui să li se permită să impună în legislația lor națională cerința ca informațiile financiare periodice să fie publicate mai frecvent decât rapoartele financiare anuale şi rapoartele financiare semestriale. Cu toate acestea, statele membre ar trebui să aibă posibi- litatea de a cere emitenților să publice informații financiare periodice suplimentare în cazul în care o astfel de cerință nu constituie o sarcină financiară semni- ficativă şi în care informațiile suplimentare solicitate sunt proporționale cu factorii care contribuie la deciziile de investiții. Prezenta directivă nu aduce atingere niciunei informații suplimentare care este solicitată de către legi- slația sectorială a Uniunii, iar statele membre pot solicita,