L 266/42 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 2.10.2012 DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI din 26 septembrie 2012 privind măsurile de urgență pentru prevenirea răspândirii în Uniune a Bursaphelenchus xylophilus (Steiner și Buhrer) Nickle et al. (nematodul lemnului de pin) [notificată cu numărul C(2012) 6543] (2012/535|UE) COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunita- te (!), în special articolul 16 alineatul (3) a patra teză, întrucât: (1) 0) () JO JO Decizia 2006/133/CE a Comisiei () impune statelor membre luarea unor măsuri suplimentare provizorii împotriva răspândirii nematodului lemnului de pin (NLP) în zone din Portugalia, altele decât cele unde prezența sa nu este cunoscută. Focarele de nematod al lemnului de pin apărute în Spania, precum și depistarea, de către statele membre, în repetate rânduri a lemnului de pin, a materialelor de ambalaj pe bază de lemn de pin şi a scoarţei de pin originare din Portugalia infestate cu nematodul lemnului de pin arată că a crescut riscul răspândirii nematodului lemnului de pin în afara zonelor din Portugalia în care prezența sa este deja cunoscută. Impacturile economic, social și asupra mediului cauzate de răspândirea nematodului lemnului de pin pe teritoriul Uniunii ar fi inacceptabil de mare. Prin urmare, este necesar să se extindă domeniul de aplicare al măsurilor privind nematodul lemnului de pin în toate statele membre. Pentru a preveni introducerea și răspândirea nematodului lemnului de pin, statele membre ar trebui să efectueze inspecţii anuale pentru depistarea nematodului lemnului de pin în zonele în care acesta nu este cunoscut și să adopte planuri de urgență pentru a fi pregătite în cazul depistării nematodului lemnului de pin. În cazul depistării nematodului lemnului de pin într-o zonă în care nu era cunoscută prezența acestuia, statele membre ar trebui să delimiteze zonele în care urmează să se aplice măsuri de eradicare. Măsurile respective ar trebui să includă tăierea preventivă a plantelor receptive din zona infestată și a celor aflate pe o rază de 500 m în jurul plantelor infestate cu nematodul lemnului de pin, precum și monitorizarea intensivă pentru depistarea nematodului lemnului de pin în zona delimitată. În cazul în care un stat membru concluzionează că tăierea plantelor receptive pe o rază de până la 500 m de la plantele infestate cu nematodul lemnului de pin ar fi disproporționată, de exemplu atunci când sectorul L 169, 10.7.2000, p. 1. L 52, 23.2.2006, p. 34. () W) afectat include zone protejate în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale şi a speciilor de faună şi floră sălbatică (*) și cu Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (*), ar trebui să existe opțiuni alternative de gestionare a riscurilor care să implice tăierea unui număr redus de plante receptive. În acest caz, ar trebui să se elaboreze măsuri de protecție alternative care să garanteze un nivel echivalent de diminuare a riscului de răspândire a nematodului lemnului de pin. Obiectivul principal al măsurilor privind nematodul lemnului de pin ar trebui să fie eradicarea, izolarea fiind permisă doar în zone în care eradicarea nu reprezintă un obiectiv fezabil. Pentru a garanta înde- plinirea obiectivului care vizează eradicarea, statele membre ar trebui să pună în aplicare măsuri de eradicare pe o perioadă de cel puțin patru ani. Cu toate acestea, în cazul în care eradicarea nu este posibilă, statele membre ar trebui să fie autorizate să aplice în anumite cazuri măsuri de izolare chiar înainte de expirarea perioadei de patru ani. Statele membre ar trebui să comunice Comisiei şi celorlalte state membre măsurile de eradicare și izolare pe care le-au întreprins sau pe care au hotărât să le întreprindă. Operatorii în cauză şși publicul ar trebui să fie informați cu privire la măsurile de eradicare și izolare luate. Circulaţia plantelor receptive și a lemnului şi scoarţelor receptive în interiorul zonelor delimitate și din zonele respective ar trebui să fie supusă anumitor restricții. Statele membre ar trebui să efectueze controale pentru a verifica dacă aceste interdicții și restricții sunt respectate şi, acolo unde este cazul, să impună măsuri corective. În cazul în care restricțiile privind transportul lemnului și scoarţei receptive includ cerințe pentru tratarea lemnului şi scoarței respective, statele membre ar trebui să auto- rizeze şși să supravegheze instalațiile care sunt echipate în mod adecvat pentru efectuarea unui astfel de tratament şi pentru emiterea paşapoartelor fitosanitare sau pentru marcarea lemnului sau scoarţelor receptive astfel tratate. Ar trebui stabilite norme pentru autorizarea și suprave- gherea acestui tip de instalații. De asemenea, ar trebui prevăzute norme pentru autorizarea şi supravegherea producătorilor de materiale de ambalaj pe bază de lemn care aplică un astfel de marcaj. 206, 22.7.1992, p. 7. JOL JO L 20, 26.1.2010, p. 7.