L 326/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.12.2000 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2814/2000 af 21. december 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår prolon- gationsstøtte for visse fiskerivarer KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskeri- varer og akvakulturprodukter (!), særlig artikel 23, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: (1) Efter forordning (EF) nr. 104/2000, der ophævede Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 (?) pr. 1. januar 2001, ydes der under visse omstændigheder prolongati- onsstøtte for stabilisering eller forarbejdning og for oplagring af de varer, der er opført i bilag I i forordning (EF) nr. 104/2000, og som er taget tilbage fra markedet. Prolongationsstøttens rolle i den fælles markedsordning, som er omhandlet i forordning (EØF) nr. 3759/92 og Kommissionens forordning (EF) nr. 3901/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for prolongationsstøtte for visse fiskerivarer (?), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1337/95 (?), er blevet taget op til revision. Det har resulteret i, at de støttebe- rettigede mængder er blevet forøget. Procedurerne i forbindelse med ordningen for prolongationsstøtte bør derfor forenkles, og forordning (EØF) nr. 3901/92 bør erstattes af nærværende forordning. I artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2406/96 af 26. november 1996 om fælles handelsnormer for visse fiskerivarer (?), ændret ved forordning (EF) nr. 2578/2000 (9), fastsættes det, at visse varer, som er klas- sificeret i klasse B, udelukkes fra adgang til finansiel støtte, der kan omfattes i forbindelse med intervention under den fælles markedsordning. Det er kun varer af friskhedsklasse Ekstra, E og A, der er berettiget til prolongationsstøtte efter artikel 23 i forordning (EF) nr. 104/2000, og derfor bør beregningen af, hvor store mængder der er berettiget til denne støtte, ske udeluk- kende på grundlag af disse klasser. For at fremme bestræbelserne for at stabilisere markedet mest muligt bør producentorganisationer, der ikke anvender FF-tilbagetagelsesprisen i hele fangståret, udelukkes fra at modtage finansiel udligning. L 17 af 21.1.2000, s. 22. L 388 af 31.12.1992, s. 1. L 392 af 31.12.1992, s. 29. L 129 af 14.6.1995, s. 5. L 334 af 23.12.1996, s. 1. L 298 af 25.11.2000, s. 1. (4) Systematisk overholdelse af de fælles handelsnormer som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 104/ 2000 er en afgørende faktor for prisdannelsen og er med til at stabilisere markedet. Der bør derfor kun ydes prolongationsstøtte for de støtteberettigede mængder, hvis normerne er overholdt for alle mængder af den pågældende vare, som producentorganisationen eller dens medlemmer har udbudt til salg i løbet af fangståret. Prolongationsstøtteordningen og ordningen med finan- siel udligning for tilbagetagne mængder er parallelle og komplementære, og de har begge til formål at stabilisere markedet for de pågældende varer. Betingelserne for henførsel af mængder under disse ordninger, for anven- delse af en tolerancemargen og for den attest, der skal anvendes, når varer tages tilbage i en anden medlems- stat, er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2509/2000 af 15. november 2000 om gennemførelses- bestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår finansiel udligning for tilbagetagelse af visse fiskerivarer (7). For at sikre varernes kvalitet og for at lette afsætningen på markedet bør der fastsættes visse minimumskrav, som de foranstaltninger, der kan ydes støtte for, skal opfylde for at være støtteberettigede, ligesom der bør fastsættes krav om, hvordan de pågældende varer skal oplagres og bringes på markedet på ny. Producentorganisationerne bør være med til at dække udgifterne til prolongationsstøtteordningen, og derfor bør støttebeløbet fastsættes ud fra udgifterne til de faktiske, tekniske og finansielle omkostninger til stabili- serings- og oplagringsforanstaltningerne. De tekniske omkostninger bør fastlægges på basis af de direkte omkostninger ved ordningen. For ikke at overbebyrde erhvervet med informationskrav for at undgå komplice- rede åreberegninger bør de finansielle omkostninger være et standardbeløb, der reguleres på grundlag af den rentesats, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 af 2. august 1978 om almindelige regler for finansiering af interven- tioner gennem Den Europæiske Udviklings- og Garanti- fond for Landbruget, Garantisektionen (?), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1259/96 (?). (7) EFT L 289 af 16.11.2000, s. 11. () EFT L 216 af 5.8.1978, . 1. () EFT L 163 af 2.7.1996, s. 10.