18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 230/1 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 23. april 1986 vedrørende en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (IV/31.149 — Polypropylen) (Kun den engelske, franske, italienske, nederlandske og tyske udgave er autentisk) (86/398/EØF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæ- iske økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (1), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens, og Portugals tiltrædelse, særlig artikel 3, stk. 1, og under henvisning til Kommissionens beslutning af 30. april 1984 om på eget initiativ at indlede en procedure, (1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62. DEL I efter at have givet parterne lejlighed til at udtale sig vedrørende de af Kommissionen fremførte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 170), efter høring af Det rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og | ud fra følgende betragtninger: (2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63. SAGSFREMSTILLING (1) Denne beslutning tager sit udspring i kontrolundersø- gelser, der i medfør af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 blev foretaget i oktober 1983 hos de fleste producenter, der leverer termoplastisk polypropylen på EF-markedet. Under disse undersøgelser fik Kom- missionen kendskab til en række dokumenter, der viste, at størstedelen af polypropylen-producenterne i EF siden udgangen af 1977 løbende havde deltaget i et institutionaliseret system af møder mellem repræsen- tanter for producenterne på både administrativt og teknisk ledelsesniveau (de. såkaldte »chef« og »eks- pertmøder«). På disse møder, der efterhånden blev afholdt to gange om måneden, og blev.suppleret;med lokale' ad-hoc-møder i de enkelte medlemsstater, udviklede producenterne et system med årlig mæng- dekontrol, der havde til formål at opdele markedet indbyrdes på grundlag af fastsatte procentsatser eller mængder, og fastsatte regelmæssigt målpriser, der indgik som led i en række såkaldte »prisinitiativer«. De fire største producenter, ICI, HOECHST, MON- TEPOLIMERI og SHELL (sidstnævnte deltog dog ikke regelmæssigt i chef- eller ekspertmøder) dannede et uofficielt direktorat, der gik under betegnelsen »De fire Store«, med det klare formål at. tilskynde de mindre producenter til også at iværksætte de forskel- lige ordninger.