26.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 167/1 (Retsakter vedtaget i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union) RÅDETS AFGØRELSE af 13. juni 2002 om oprettelse af et europæisk net af kontaktpunkter vedrørende personer, som er ansvarlige for folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser (2002/494/RIA) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30 og artikel 34, stk. 2, litra c), under henvisning til initiativ fra Kongeriget Nederlandene ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) (6) De Internationale Krigsforbryderdomstole for henholds- vis det tidligere Jugoslavien og Rwanda har siden 1995 foretaget efterforskning, retsforfølgning og pådømmelse vedrørende overtrædelser af ret og sædvaner i forbindelse med krig, folkedrab og forbrydelser mod menneskehe- den. I Rom-statutten for Den Internationale Straffedomstol af 17. juli 1998 bekræftes det, at de alvorligste forbrydelser, der vedkommer det internationale samfund som helhed, navnlig folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser, ikke må passere ustraffet, og at den ef- fektive retsforfølgning heraf må sikres gennem foranstalt- ninger på nationalt plan og gennem en styrkelse af det internationale samarbejde. I Rom-statutten erindres der om, at det er enhver stats pligt at udøve sin strafferetlige jurisdiktion over for de ansvarlige for internationale forbrydelser. I Rom-statutten understreges det, at Den Internationale Straffedomstol oprettet i henhold til Rom-statutten skal være komplementær i forhold til national strafferetlig ju- risdiktion. Alle Den Europæiske Unions medlemsstater har under- tegnet eller ratificeret Rom-statutten. Efterforskning, retsforfølgning og udveksling af oplysnin- ger vedrørende folkedrab, forbrydelser mod menneskehe- () EFT C 295 af 20.10.2001, s. 7. (?) Udtalelse afgivet den 9. april 2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT). (10) (11) (12) den og krigsforbrydelser er fortsat de nationale myndig- heders ansvar, medmindre folkeretten bestemmer andet. Medlemsstaterne konfronteres med personer, der har væ- ret involveret i disse forbrydelser, og som søger tilflugt inden for Den Europæiske Unions grænser. Effektiv efterforskning og retsforfølgning af disse for- brydelser på nationalt plan er i høj grad afhængigt af et nærmere samarbejde mellem de forskellige myndigheder, der er involveret i bekæmpelsen heraf. Det er nødvendigt, at de involverede myndigheder i de stater, som deltager i Rom-statutten, herunder Den Euro- pæiske Unions medlemsstater, arbejder tæt sammen i denne forbindelse. Et nært samarbejde fremmes, hvis medlemsstaterne åbner mulighed for direkte kommunikation mellem centrale, specialiserede kontaktpunkter. Gennem et nært samarbejde mellem disse kontaktpunk- ter kan der skabes et mere fuldstændigt overblik over personer, der er impliceret i sådanne forbrydelser, herun- der også spørgsmålet om, i hvilke medlemsstater de skal være genstand for efterforskning. Medlemsstaterne gav i Rådets fælles holdning 2001/443/ FUSP af 11. juni 2001 om Den Internationale Straffe- domstol (?) udtryk for, at forbrydelser, der hører under Den Internationale Straffedomstols kompetence, berører alle medlemsstater, som er besluttet på at samarbejde om at bekæmpe sådanne forbrydelser og om at hindre, at gerningsmændene forbliver ustraffede. Denne afgørelse berører ikke konventioner, aftaler eller ordninger vedrørende gensidig retshjælp i straffesager mellem retslige myndigheder — () EFT L 155 af 12.6.2001, s. 19.