1. 11. 75 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 282/39 RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2768/75 af 29. oktober 1975 om de almindelige regler for ydelse af restitutioner ved udførsel af produkter inden for svinekødsektoren og om kriterierne for restitutionsbeløbets fastsættelse RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om roprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markeds- ordning for svinekød (!), særlig artikel 15, stk. 4, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: Restitutionerne ved udførsel af produkter, der er un- dergivet den fælles markedsordning for svinekød, skal fastsættes efter bestemte kriterier, som gør det muligt at dække forskellen mellem priserne på disse produkter inden for Fællesskabet og på verdensmar- kedet; med henblik herpå er det for så vidt angår disse produkter nødvendigt at tage forsyningssituatio- nen og priserne inden for Fællesskabet og prissitua- tionen på verdensmarkedet i betragtning; det er desuden nødvendigt at tage hensyn til forskel- len mellem de inden for Fællesskabet og de på ver- déensmarkedet gældende priser på den mængde foder- korn, som kræves til produktion af et kilogram svine- kød; for disse produkter, bortset fra slagtede svin, skal de i artikel 10, stk. 4 i forordning (EØF) nr. 2759/ 75 anførte koefficienter tages i betragtning; for at kunne følge med i prisudviklingen kræver det, at fastsættelsen sker ud fra generelle principper; hvad angår priserne på verdensmarkedet er det til dette formål hensigtsmæssigt at tage hensyn til priserne på markederne i tredjelande og i bestemmelseslandene samt de i tredjelandene konstaterede produktionspri- ser og priserne franko Fællesskabets grænse, hvad an- går priserne inden for Fællesskabet bør man i mangel af repræsentative markeder for produkter inden for svinekødsektoren støtte sig på de faktiske priser i de forskellige afsætningsled og ved udførsel; i betragtning af afstanden fra Fællesskabets markeder til bestemmelseslandene samt i betragtning af nogle (1) Se side 1 i denne Tidende. bestemmelseslandes særlige indførselsbetingelser er det nødvendigt at fastlægge en differentiering af resti- tutionsbeløbene efter bestemmelsessted; for at sikre Fællesskabets eksportører en vis stabilitet med hensyn til restitutionsbeløbene og for at give dem sikkerhed, hvad angår fortegnelsen over produk- ter, for hvilke der ydes reåtitutioner, bør det fastsæt- tes, at denne fortegnelse og beløbene kan gælde for et . forholdsvis langt tidsrum; endvidere bør der fastsæt- tes regler for forudfastsættelse af eksportrestitutioner; det er kun i visse tilfælde nødvendigt at forud- fastsætte restitutionerne; det er derfor hensigtsmæs- sigt at træffe bestemmelse om anvendelsen af denne adgang efter fremgangsmåden i artikel 24 i forord- ning (EØF) nr. 2759/75; forudfastsættelse af restitutionerne kræver foranstalt- ninger, som i hvert enkelt tilfælde sikrer, at udfør- slerne gennemføres i overensstemmelse med den ind- givne ansøgning; med henblik herpå bør hvær enkelt ansøger modtage en attest, hvori det bestemmes, at eksportforretningerne skal gennemføres inden for et bestemt tidsrum; for at undgå misbrug bør udstedelse af den nævnte attest gøres betinget af en sikkerhedsstillelse, som fortabes, dersom eksportforretningen ikke gennem- føres inden for attestens gyldighedsperiode; erfaringen inden for de sektorer, der er undergivet en fælles markedsordning, og for hvilke forudfastsæt- telse af restitutionerne er mulig, har vist, at der under visse omstændigheder og særlig i tilfælde af unormal benyttelse af denne ordning fra de interesseredes side kan være risiko for vanskeligheder på det pågæl- dende marked; for at afbøde en sådan situation må der hurtigt kunne træffes foranstaltninger; der bør derfor gives mulig- hed for Kommissionen til at vedtage sådanne foran- staltninger efter udtalelse fra forvaltningskomiteen eller i hastende tilfælde uden at afvente, at denne træder sammen; for at forhindre konkurrencefordrejninger mellem Fællesskabets enkelte handlende er det nødvendigt, at