L 8/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 1. 98 RÅDETS BESLUTNING af 19. december 1997 om bemyndigelse af Det Forenede Kongerige til at forlænge anvendelsen af en foranstaltning, der fraviger artikel 28e, stk. 1, i sjette direktiv 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (98/23/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær- diafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (7), særlig artikel 27, under henvisning til Rådets beslutning 92/546/EØF (?), under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre eller forlænge særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle afgiftopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; ved skrivelse modtaget i Kommissionen den 21. februar 1997 har Det Forenede Kongerige anmodet om bemyn- digelse til at forlænge anvendelsen af den fravigelse, der var blevet givet tilladelse til indtil den 31. december 1996 ved beslutning 92/546/EØF; de øvrige medlemsstater blev den 6. maj underrettet om Det Forenede Kongeriges anmodning; ved beslutning 92/546/EØF fik Det Forenede Kongerige bemyndigelse til at indføre en særforanstaltning, i henhold til hvilken de kompetente myndigheder kan bestemme, at det er normalværdien, der skal betragtes som beskatningsgrundlag for erhvervelser inden for Fællesskabet af goder, når den, der erhverver goderne, ikke er fuldt afgiftspligtig, og der består visse forbindelser af privat, retlig eller økonomisk art, der er angivet nærmere i den nationale lovgivning, mellem den, der erhverver goderne, og leverandøren; () EFT L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. Direktivet blev senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT L 338 af 28. 12. 1996, s. 89). () EFT L 351 af 2. 12. 1992, s. 34. ifølge beslutning 92/546/EØF fik Det Forenede Konge- rige mulighed for at supplere ordningen med en særfor- anstaltning med Rådets samtykke, der anses for opnået den 11. april 1987 (?), hvorved Det Forenede Kongerige kan bestemme, at det er normalværdien, der skal betragtes som beskatningsgrundlag for leveringer af goder og tjenesteydelser eller ved import, når den, der nyder gavn af denne transaktion, er helt eller delvist afgiftsfri- taget, og der består visse forbindelser af privat, retlig eller økonomisk art, der er angivet nærmere i den nationale lovgivning, mellem den, der leverer goderne eller tjene- steydelserne, og den, der modtager dem, eller mellem den person, der importerer goderne og den, der skal have betaling herfor; formålet med foranstaltningen er at hindre personer med visse forbindelser af privat, retlig eller økonomisk art, der er nærmere angivet i den nationale logivning, i kunstigt at sænke prisen på afgiftspligtige transaktioner; ifølge EF-Domstolens retspraksis (?) skal nationale undta- gelsesforanstaltninger, som har til formål at hindre skatte- svig og -unddragelse, fortolkes indskrænkende, og derfor bør disse kun i begrænset omfang fravige reglerne om beskatningsgrundlaget vedrørende moms; særforanstaltningen kan alene anvendes på betingelse af, at administrationen på konkret gundlag kan påvise, at fastsættelsen af beskatningsgrundlaget i henhold til artikel 28e i direktiv 77/388/EØF er påvirket af visse forbindelser af privat, retlig eller økonomisk art mellem den, der erhverver goderne, og leverandøren, at fastsæt- telsen ikke er baseret på en simpel forhåndsantagelse, og at de berørte parter ved klage over fastsættelsen af normalværdien har adgang til at fremlægge modbeviser; den påtænkte foranstaltning vil kun gælde for afgiftsplig- tige transaktioner, når modtageren er en helt eller delvist afgiftsfritaget person; da anvendelsesområdet for undtagelsen er begrænset, bør særforanstaltningen være proportionel med det formål, som tilstræbes; () EFT L 132 af 21. 5. 1987, s. 22. () Jf. dom af 10. april 1984, Kommissionen mod Belgien (324/ 82, Sml. 1984, s. 1861, punkt 29) og dom af 29. maj 1997, Werner Skripalle (63/96, Sml. 1997, s. I-2847).