L 33/38 Den Europæiske Unions Tidende 3.2.2009 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 29. januar 2009 om afslutning af regnskaberne for visse betalingsorganer i Estland, Nederlandene og Portugal over de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for regnskabsåret (meddelt under nummer K(2009) 414) (Kun den estiske, den nederlandske og den portugisiske udgave er autentiske) (2009/87/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ()), særlig artikel 30 og 32, efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene, og ud fra følgende betragtninger: Kommissionens beslutning 2008/396/EF (?) har for regn- skabsåret 2007 afsluttet regnskaberne for alle betalings- organer, undtagen regnskaberne for det estiske betalings- organ »PRIA«, det græske betalingsorgan »OPEKEPE«, det finske betalingsorgan »MAVL, det italienske betalings- organ »ARBEA«, det maltesiske betalingsorgan »MRAE«, det nederlandske betalingsorgan »Dienst Regelingen« og de portugisiske betalingsorganer »IFADAP«, »INGA« og »IFAP«. Efter fremsendelsen af nye oplysninger og efter yderligere kontroller kan Kommissionen nu træffe afgørelse om, hvorvidt de regnskaber, som det estiske betalingsorgan »PRIA«, det nederlandske betalingsorgan »Dienst Rege- lingen« og det portugisiske betalingsorgan »INGA« har fremsendt, er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige. I artikel 10, stk. 2, første afsnit, i Kommissionens forord- ning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennem- førelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) mnr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalings- organer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (?) er det fastsat, at de beløb, der som ()) EUT L 209 af 11.8.2005, s. 1. (?) EUT L 139 af 29.5.2008, s. 33. (?) EUT L 171 af 23.6.2006, s. 90. følge af beslutningen om regnskabsafslutning omhandlet i forordningens artikel 10, stk. 1, første afsnit, skal tilba- gebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, fastsættes ved, at det forskud, der er udbetalt for det pågældende regnskabsår, dvs. 2007, trækkes fra de udgifter, der er anerkendt for samme regnskabsår i henhold til stk. 1. Disse beløb trækkes fra eller lægges til forskuddene for udgifterne i den anden måned efter den måned, hvor beslutningen om regnskabsafslutning træffes. Efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005 bæres de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder af den pågæl- dende medlemsstat med 50 % og af fællesskabsbudgettet med 50 %, hvis inddrivelsen som følge af disse uregel- mæssigheder ikke har fundet sted inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole. Artikel 32, stk. 3, i nævnte forordning forpligter medlemsstaterne til sammen med årsregnskaberne at tilsende Kommissionen en sammenfattende oversigt over de inddrivelsesprocedurer, der er iværksat som følge af uregelmæssigheder. Der findes detaljerede bestemmelser om medlemsstaternes pligt til at indberette de beløb, der skal inddrives, i forordning (EF) nr. 885/2006. Nævnte forordnings bilag II indeholder modeltabel 1 og 2, som medlemsstaterne skal fremlægge i 2008. Kommissionen bør på basis af de tabeller, som medlemsstaterne har udfyldt, træffe beslutning om de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder, der er mere end henholdsvis fire og otte år gamle. Denne beslutning fore- griber ikke fremtidige overensstemmelsesbeslutninger efter artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005. Efter artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1290/2005 kan medlemsstaterne beslutte ikke at fortsætte inddri- velsen. En sådan beslutning kan kun træffes, hvis de allerede påløbne og de yderligere forventede udgifter til inddrivelse tilsammen vil være større end det beløb, der skal inddrives, eller hvis inddrivelse ikke er mulig på grund af, at debitor eller de personer, der er juridisk ansvarlige for uregelmæssigheden, er insolvente, hvilket skal være konstateret og anerkendt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning. Hvis denne beslut- ning ikke er truffet inden for en frist på fire år efter