L 283/36 Den Europæiske Unions Tidende 28.10.2008 DIREKTIVER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (kodificeret udgave) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 (?, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (?) er blevet ændret væsentligt ved flere lejlig- heder (). Direktivet bør af klarheds- og rationaliserings- hensyn kodificeres. (2) — I fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, der blev vedtaget den 9. december 1989, fastsættes i punkt 7, at etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår () EUT C 161 af 13.7.2007, s. 75. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 19.6.2007 (EUT C 146 E af 12.6.2008, s. 71) og Rådets afgørelse af 25.9.2008. (?) EFT L 283 af 28.10.1980, s. 23. (?) Jf bilag I, del A og B. EFT EFT EFT inden for Fællesskabet. Denne forbedring skal desuden, der hvor det er nødvendigt, indebære en udvikling af bestemte aspekter af arbejdsmarkedslovgivningen, såsom procedurerne ved kollektiv afskedigelse og i forbindelse med konkurs. Det er nødvendigt at fastsætte bestemmelser til beskyt- telse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insol- vens og for at sikre dem et minimum af beskyttelse, især for at sikre betalingen af deres tilgodehavender, under hensyntagen til kravet om en afbalanceret økonomisk og social udvikling i Fællesskabet. Med henblik herpå bør medlemsstaterne etablere en garantiinstitution, der sikrer arbejdstagerne betaling af løntilgodehavender. For at sikre en ligelig beskyttelse af de berørte arbejds- tagere bør insolvens defineres i lyset af de lovgivnings- mæssige tendenser i medlemsstaterne på dette område, så begrebet også kommer til at omfatte andre former for insolvensbehandling end likvidation. I den forbindelse bør medlemsstaterne, med henblik på at fastslå garantiin- stitutionens betalingsforpligtelse, kunne beslutte, at når en insolvenssituation giver anledning til flere insolvens- behandlinger, skal en sådan situation behandles, som om der var tale om én enkelt insolvensbehandling. Det bør sikres, at de arbejdstagere, der er omfattet af Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorgani- sationer i Europa (Unice), Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) (?), Rådets direk- tiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, Unice og CEEP (9), og Rådets direktiv 91/383/EØF af 25. juni 1991 om supplering af foranstaltningerne til forbedring af sikkerheden og sundheden på arbejdsstedet for arbejdstagere, der har et tidsbegrænset ansættelsesfor- hold eller et vikaransættelsesforhold (7), ikke udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde. L 14 af 20.1.1998, s. 9. L 175 af 10.7.1999, s. 43. L 206 af 29.7.1991, s. 19.