L 348/98 Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2008 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 3), litra b), under henvisning til forslag fra Kommissionen, efter proceduren i traktatens artikel 251 (!), og ud fra følgende betragtninger: (1) Det Europæiske Råd fastlagde på sit møde i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 en sammenhængende strategi på indvandrings- og asylområdet, som omfattede opret- telse af et fælles asylsystem, en politik for lovlig indvan- dring og bekæmpelse af ulovlig indvandring. Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Bruxelles den 4.-5. november 2004 til, at der udformes en effektiv udsendelses- og repatrieringspolitik, der bygger på fælles standarder, så personer tilbagesendes på en human måde og med fuld respekt for deres grundlæggende rettigheder og værdighed. Europarådets Ministerudvalg vedtog den 4. maj 2005 »Tyve retningslinjer om tvangsmæssig tilbagesendelse«. Der skal fastsættes klare, gennemsigtige og retfærdige regler for at sikre en effektiv tilbagesendelsespolitik, der er en nødvendig del af en velforvaltet migrationspolitik. Med dette direktiv bør der indføres et sæt horisontale regler, som finder anvendelse på alle tredjelandsstatsbor- gere, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder betin- gelserne for indrejse, ophold eller bopæl i en medlems- stat. Medlemsstaterne bør sikre, at tredjelandsstatsborgeres ulovlige ophold bringes til ophør efter en retfærdig og gennemsigtig procedure. I overensstemmelse med de generelle principper i EU-retten bør afgørelser, der vedtages efter dette direktiv, træffes efter en konkret og () Europa-Parlamentets udtalelse af 18.6.2008 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 9.12.2008. (11) individuel vurdering og baseres på objektive kriterier, således at der tages hensyn til andet end blot det faktum, at der er tale om ulovligt ophold. I forbindelse med anvendelsen af standardformularer til afgørelser vedrørende tilbagesendelse, dvs. afgørelser om tilbagesen- delse og, hvis sådanne er truffet, afgørelser om indrejse- forbud og om udsendelse, bør medlemsstaterne over- holde dette princip og opfylde alle gældende bestem- melser i dette direktiv fuldt ud. Det understreges, at der er behov for tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan og bilateralt plan med tredjelande for at lette tilbagesendelsesprocessen. Internationalt samar- bejde med oprindelseslandene i alle faser af tilbagesendel- sesprocessen er en forudsætning for en bæredygtig tilba- gevenden. Det anerkendes, at det er medlemsstaternes legitime ret at sende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold tilbage, forudsat at der findes retfærdige og effektive asylsystemer, som fuldt ud respekterer non-refoulement-princippet. I henhold til Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tilde- ling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (?) bør en tredjelandsstatsborger, der har ansøgt om asyl i en medlemsstat, ikke anses for at opholde sig ulovligt på den medlemsstats område, før der gives afslag på ansøg- ningen eller en afgørelse, der bringer den pågældendes opholdsret som asylansøger til ophør, er trådt i kraft. Når der ikke er grund til at tro, at det kan undergrave formålet med en tilbagesendelsesprocedure, bør frivillig tilbagevenden foretrækkes frem for tvangsmæssig tilbage- sendelse, og der bør gives en frist for frivillig udrejse. Denne frist bør kunne forlænges, når det skønnes nødvendigt på grund af de konkrete omstændigheder i den enkelte sag. For at fremme frivillig tilbagevenden bør medlemsstaterne yde øget bistand og rådgivning i forbin- delse med tilbagevenden og udnytte de relevante finansie- ringsmuligheder under Den Europæiske Tilbagesendelses- fond bedst muligt. Der bør indføres et fælles minimumssæt af retssikker- hedsgarantier for afgørelser vedrørende tilbagesendelse for at sikre en effektiv beskyttelse af de pågældende personers interesser. Der bør ydes den nødvendige rets- hjælp til dem, der ikke har tilstrækkelige midler. Medlemsstaterne bør i deres nationale lovgivning fast- lægge, i hvilke tilfælde retshjælp bør anses for nødvendig. (?) EUT L 326 af 13.12.2005, s. 13.