L 110/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.4.2001 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2001/17/EF af 19. marts 2001 om sanering og likvidation af forsikringsselskaber EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, og artikel 55, under henvisning til forslag fra Kommissionen (?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsik- ringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (), suppleret ved direktiv 92/49/EØF ?), og Rådets første direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af de administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af direkte livsforsikringsvirksom- hed (9), suppleret ved direktiv 92/96/EØF (7), fastsætter, EFT C 71 af 19.3.1987, s. 5, og EFT C 253 af 6.10.1989, s. 3. EFT C 319 af 30.11.1987, s. 10. Europa-Parlamentets  udtalelse af 15.3.1989 (EFT C 96 af 17.4.1989, s. 99), bekræftet den 27.10.1999, Rådets fælles hold- ning af 9.10.2000 (EFT C 344 af 1.12.2000, s. 23) og Europa-Par- lamentets afgørelse af 15.2.2001. EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3. Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7). Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirk- somhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1). EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direk- tiv 95/26/EF. Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsfor- sikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje ylivsforsikringsdirektiv) (EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1). at den tilsynsførende myndighed i hjemlandet giver for- sikringsselskaber én enkelt tilladelse. Med denne ene til- ladelse kan et forsikringsselskab udøve sine aktiviteter i Fællesskabet via et forretningssted eller frit levere tjene- steydelser uden yderligere tilladelse fra værtsstaten og alene under tilsyn af hjemlandets tilsynsmyndigheder. De forsikringsdirektiver, som fastsætter bestemmelser om én tilladelse til forsikringsselskaber for hele Fælles- skabet, indeholder ikke regler om samordning i tilfælde af likvidation. Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (?) finder udtrykkeligt ikke anvendelse på forsikringsselskaber og andre finansielle institutioner. Samordnede regler på fællesskabsplan for likvidation af forsikringsselskaber kan bidrage til, at det indre marked og kreditorbeskyttelsen fungerer korrekt. Der bør også fastsættes samordnede regler for at sikre, at de saneringsforanstaltninger, som den kompetente myndighed i en medlemsstat træffer med henblik på at bevare eller genoprette et forsikringsselskabs finansielle soliditet og for i så høj grad som muligt at forebygge en likvidation, får fuld virkning inden for Fællesskabet. De saneringsforanstaltninger, som er omfattet af dette direk- tiv, er dem, som berører andre parters end selve forsik- ringsselskabets bestående rettigheder. De foranstaltnin- ger, som er fastsat i artikel 20 i direktiv 73/239/EØF og artikel 24 i direktiv 79/267/EØF, falder inden for direk- tivets anvendelsesområde, hvis de er omfattet af defini- tionen af saneringsforanstaltninger. Dette direktiv har en fællesskabsdimension, der berører forsikringsselskaber som defineret i direktiv 73/239/EØF og 79/267/EØF med vedtægtsmæssigt hjemsted i Fælles- skabet, FEF-filialer af forsikringsselskaber med ved- tægtsmæssigt hjemsted i tredjelande og kreditorer med bopæl i Fællesskabet. Dette direktiv vedrører ikke virk- ningerne af saneringsforanstaltninger og likvidation i forhold til tredjelande. () EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1.