L 177/6 Den Europæiske Unions Tidende 4.7.2008 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 5, andet led, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (), efter proceduren i traktatens artikel 251 ?), og ud fra følgende betragtninger: (1) Fællesskabet har sat sig det mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Med henblik på en gradvis etablering af et sådant område skal Fællesskabet navnlig vedtage foranstaltninger vedrørende samarbejde på de civilretlige områder, der har grænse- overskridende virkninger, i det omfang de er nødvendige for det indre markeds funktion. (2) I henhold til traktatens artikel 65, litra b), skal disse foranstaltninger omfatte foranstaltninger til fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes gældende regler om lovvalg og konflikter om stedlig kompetence. (3) På mødet i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 tilsluttede Det Europæiske Råd sig princippet om gensidig anerkendelse af domme og andre retsafgørelser som hjørnestenen i det civilretlige samarbejde og anmodede Rådet og Kommissionen om at vedtage et program med foranstaltninger, der gennemfører dette princip. (4) Den 30. november 2000 vedtog Rådet et fælles program for Kommissionen og Rådet med foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område ?). Programmet peger på foranstaltninger vedrø- rende en harmonisering af lovvalgsregler som foranstalt- ninger, der kan bidrage til at lette den gensidige anerkendelse af retsafgørelser. (5) IHaag-programmet (?) vedtaget af Det Europæiske Råd den 5. november 2004, opfordredes der til at arbejde aktivt videre med lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (»Rom I«). ()) EUT C 318 af 23.12.2006, s. 56. () Europa-Parlamentets udtalelse af 29.11.2007 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 5.6.2008. () EFT C 12 af 15.1.2001, s. 1. () EUT C 53 af 3.3.2005, p. 1. (6) På et velfungerende indre marked er det for at gøre udfaldet af tvister mere forudsigeligt og fremme retssikkerheden og den gensidige anerkendelse af retsafgørelser nødvendigt, at de lovvalgsregler, der er gældende i medlemsstaterne, udpeger den samme nationale lov, uanset i hvilket land den domstol, som sagen anlægges ved, er beliggende. (7) Denne forordnings materielle anvendelsesområde og bestemmelser bør stemme overens med Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (?) (Bruxelles Iforordningen) og FEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 864/2007 af 11. juli 2007 om lovvalgsregler for forpligtelser uden for kontrakt (Rom II- forordningen) (9). (8) Familieforhold bør omfatte slægtskab, ægteskab og svoger- skab. Henvisningen i artikel 1, stk. 2, til forhold med virkninger svarende til virkningerne af et ægteskab og andre familieforhold bør fortolkes efter loven i den medlemsstat, hvor den domstol, som sagen er anlagt ved, er beliggende. (9)  Forpligtelser ifølge veksler, checks og ordregældsbreve eller ifølge andre omsætningspapirer bør også omfatte kon- nossementer i det omfang, forpligtelserne ifølge konnosse- mentet udspringer af dets negotiable karakter. (10) Forpligtelser, der udspringer af forhandlinger forud for indgåelsen af en kontrakt, er omfattet af artikel 12 i forordning (EF) nr. 864/2007. Sådanne forpligtelser bør derfor ikke være omfattet af denne forordnings anvendel- sesområde. (11) Parternes frihed til at aftale, hvilken lov der skal finde anvendelse, bør udgøre en af hjørnestenene i lovvalgs- regelsystemet for kontraktlige forpligtelser. (12) En aftale mellem parterne om at tildele en eller flere retter i en medlemsstat enekompetence til at afgøre tvister i forbindelse med aftalen, bør være en af de faktorer, der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, om et lovvalg fremgår klart. (13) Denne forordning er ikke til hinder for, at parterne ved henvisning kan inkorporere ikke-statslige lovbestemmelser eller en international konvention i deres aftale. () EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 1). () EUTL 199 af 31.7.2007, s. 40.