13.2.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 41/35 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2001/108/EF af 21. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), med hensyn til investeringsinstitutters investeringer EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ?), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251 (”), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Anvendelsesområdet for Rådets direktiv 85/611/EØF (?) blev oprindeligt begrænset til kun at omfatte institutter for kollektiv investering (bortset fra den lukkede type), som udbyder deres andele til offentligheden i Fælles- skabet, og hvis eneste mål er at foretage investering i værdipapirer. Det nævnes i betragtningerne til direktiv 85/611/EØEF, at de institutter, der falder uden for direkti- vets anvendelsesområde, vil blive gjort til genstand for en senere samordning. (2) — Under hensyn til markedsudviklingen er det ønskeligt, at investeringsinstitutternes investeringsformål udvides for at give dem mulighed for at investere i andre finansielle instrumenter end værdipapirer, som er tilstrækkeligt likvide. De finansielle instrumenter, der kan indgå som investeringsaktiver i investeringsinstitutters portefølje, anføres i dette direktiv. Udvælgelsen af investeringer til en portefølje på grundlag af et indeks er en styrings- teknik. (3) > Den definition af værdipapirer, der benyttes i dette direktiv, gælder kun for dette direktiv og berører ikke på nogen måde de forskellige definitioner, der benyttes i nationale lovgivninger til andre formål som f.eks. beskat- ning. Aktier og andre værdipapirer svarende til aktier, der udstedes af udstedere såsom »building societies« og industriselskaber og gensidige foreninger, og som i praksis ikke kan overdrages bortset fra den situation, hvor emittenten køber dem tilbage, dækkes følgelig ikke af denne definition. (4) — Pengemarkedsinstrumenter dækker de omsættelige instrumenter, der normalt ikke handles på regulerede markeder, men handles på pengemarkedet f.eks. skat- kammerbeviser og lokale myndigheders gældsbeviser, (1) EFT C 280 af 9.9.1998, s. 6, og EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 302. () EFT C 116 af 28.4.1999, s. 44. () Europa-Parlamentets  udtalelse af 17.2.2000 (EFT C 339 af 29.11.2000, s. 220), Rådets fælles holdning af 5.6.2001 (EFT C 297 af 23.10.2001), Europa-Parlamentets afgørelse af 23.10.2001 og Rådets afgørelse af 4.12.2001. (?) EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3. Senest ændret ved Europa-Parlamen- tets og Rådets direktiv 2000/64/EF (EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27). indlånsbeviser, kortfristede omsættelige  gældsbreve, værdipapirer med middel løbetid og bankgaranterede veksler. (5) — Det er hensigtsmæssigt, at begrebet regulerede markeder i dette direktiv svarer til begrebet i Rådets direktiv 93/ 22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbin- delse med værdipapirer (). (6) — Det er ønskeligt, at et investeringsinstitut kan investere sin formue i andele i investeringsinstitutter og/eller andre åbne institutter for kollektiv investering, der også inve- sterer i de likvide finansielle aktiver, som nævnes i dette direktiv, og som opererer efter princippet om risiko- spredning. Det er nødvendigt, at investeringsinstitutter eller andre institutter for kollektiv investering, som et investeringsinstitut investerer i, er underkastet et effek- tivt tilsyn. (7) — Det bør gøres lettere at udvikle et investeringsinstituts muligheder for at investere i investeringsinstitutter og andre institutter for kollektiv investering. Det er derfor af afgørende betydning at sikre, at en sådan investeringsak- tivitet ikke formindsker investorbeskyttelsen. Som følge af et investeringsinstituts øgede muligheder for at inve- stere i andele i andre investeringsinstitutter og/eller andre institutter for kollektiv investering er det nødven- digt at fastsætte visse regler om kvantitative grænser, fremlæggelse af oplysninger og forhindring af kaskade- fænomenet. (8) — For at tage hensyn til markedsudviklingen og i betragt- ning af gennemførelsen af den økonomiske og mone- tære union er det ønskeligt at give investeringsinstitut- terne tilladelse til at investere i bankindskud. For at sikre, at investeringerne i indskud er tilstrækkelig likvide, skal disse indskud kunne tilbagebetales på anfordring eller trækkes tilbage. Hvis indskuddene foretages i et kreditin- stitut, hvis vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende i et tredjeland, bør kreditinstituttet være underkastet tilsyns- regler, som svarer til reglerne i fællesskabsretten. (99 — Ud over det tilfælde, hvor et investeringsinstitut inve- sterer i bankindskud i henhold til dets fondsbestem- melser eller vedtægter, kan det blive nødvendigt at give alle investeringsinstitutter mulighed for at besidde supplerende likvide aktiver såsom bankindskud på anfor- dring. At holde sådanne supplerende likvide aktiver kan f.eks. være berettiget i følgende tilfælde: for at dække løbende eller ekstraordinære betalinger; i tilfælde af salg () EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27. Senest ændret ved direktiv 2000/ 64/EF.