L 201/8 Den Europæiske Unions Tidende 30.7.2008 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 734/2008 af 15. juli 2008 om beskyttelse af sårbare marine økosystemer i det åbne hav mod bundfiskeredskabers skadelige virkninger RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (!), og ud fra følgende betragtninger: Fællesskabet er kontraherende part i De Forenede Natio- ners havretskonvention og i aftalen om gennemførelsen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskon- vention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande. I henhold til disse internationale instru- menter har staterne pligt til at samarbejde om at bevare det åbne havs levende ressourcer, og samarbejdet skal foregå direkte mellem staterne eller via underregio- nale eller regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller inden for rammerne af fiskeriforvaltningsaftaler. At der ikke findes en regional fiskeriforvaltningsorganisa- tion eller fiskeriforvaltningsaftale, fritager ikke staterne for deres pligt i henhold til havretten til over for deres borgere at vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at bevare det åbne havs levende ressourcer og beskytte sårbare marine økosystemer mod skadelige virk- ninger fra fiskeri. I henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (?) anvender Fællesskabet en (1) Udtalelse af 4.6.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT). (?) EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59. Ændret ved forordning (EF) nr. 865/2007 (EUT L 192 af 24.7.2007, s. 1). forsigtighedstilgang ved at træffe foranstaltninger til at begrænse fiskeriets indvirkning på de marine økosy- stemer mest muligt. I henhold til artikel 7 i samme forordning kan Kommissionen efter begrundet anmod- ning fra en medlemsstat eller på eget initiativ træffe hasteforanstaltninger, hvis det konstateres, at der som følge af fiskeriaktiviteter er en alvorlig trussel mod beva- relsen af de levende akvatiske ressourcer eller det marine økosystem, der kræver, at der straks gribes ind. Fællesskabet er forpligtet på at bevare marine økosy- stemer, som feks. rev, undersøiske bjerge, dybhavsko- raller, hydrotermiske væld og svampebunde. Der fore- ligger talrige videnskabelige oplysninger om, at disse økosystemers integritet trues af fiskeri med bundred- skaber. Fællesskabet har allerede vedtaget foranstaltninger til at lukke områder i EF-farvande, hvor der findes sådanne økosystemer, for bundfiskeri. Det har også medvirket til at vedtage tilsvarende foranstaltninger for det åbne hav på de områder, som sorterer under alle eksisterende  regionale  fiskeriforvaltningsorganisationer med beføjelse til at regulere bundfiskeri. Fællesskabet har også aktivt bidraget til at etablere nye organisationer og aftaler, for at alle verdens have kan blive omfattet af regionale bevarelses- og fiskeriforvaltningsordninger. For nogle områder på det åbne hav er det dog yderst vanske- ligt at etablere en organisation eller aftale. Ved resolution 61/105, som blev vedtaget af De Forenede Nationers generalforsamling den 8. december 2006, enedes det internationale samfund om, at der er et presserende behov for at vedtage foranstaltninger for at beskytte sårbare marine økosystemer mod de ødelæg- gelser, som bundfiskeri forårsager, og at dette fiskeri bør reguleres strengt inden for rammerne af regionale fiskeri- forvaltningsorganisationer eller -aftaler eller af de enkelte stater over for de fartøjer, der fører deres flag, og som fisker i områder, der ikke reguleres af nogen organisation eller aftale. Generalforsamlingen har udstukket retningslinjer for, hvilken form for foranstaltninger der bør vedtages med henblik herpå. Det arbejde, der er udført inden for FAO for at udvikle internationale retningslinjer for forvalt- ningen af dette fiskeri inden for rammerne af adfærdsko- deksen for ansvarligt fiskeri, er også af stor relevans for udformningen og vedtagelsen af sådanne foranstaltninger samt for medlemsstaternes gennemførelse af dem.