L 300/88 Den Europæiske Unions Tidende 14.11.2009 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1073/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel og om ændring af forordning (EF) nr. 561/2006 (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION (3) — For at sikre et sammenhængende regelsæt for internatio- HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 ?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 om fælles regler for international personbefordring med bus (?) og i Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (+). Af klarheds- og forenklings- hensyn bør forordningerne omarbejdes og konsolideres i én forordning. (2) — Vedtagelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a., at der fastsættes fælles regler for international personbefor- dring ad landevej og træffes bestemmelse om, under hvilke betingelser transportvirksomheder har adgang til at udføre interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende. (7) (1) EUT € 10 af 15.1.2008, s. 4. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 5.6.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 9.1.2009 (EUT C 62 E af 17.3.2009, s. 25), Europa-Parlamentets holdning af 23.4.2009 (endnu ikke offent- liggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 24.9.2009. (8) (?) EFT L 74 af 20.3.1992, s. 1. (1) EFT L 4 af 8.1.1998, s. 10. nal personbefordring med bus i hele Fællesskabet bør denne forordning gælde for al international buskørsel på Fællesskabets område. Buskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilate- rale aftaler mellem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Derfor bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker optagning eller afsætning, før de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande er indgået. Forordningen bør dog gælde for transitmedlemsstaters område. Fri bevægelighed for tjenesteydelser er et grundlæggende princip i den fælles transportpolitik og indebærer, at trans- portvirksomheder fra alle medlemsstaterne uden forskels- behandling på grundlag af nationalitet eller hjemsted skal have adgang til de internationale transportmarkeder. Til international befordring af personer med bus bør der kræves en fællesskabstilladelse. Transportvirksomheder bør pålægges en forpligtelse til at opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer for at gøre det lettere for myndighederne at foretage en effek- tiv kontrol, især for myndigheder uden for den medlems- stat, hvor transportvirksomheden er etableret. Det bør fastsættes, hvilke betingelser der gælder for udstedelse af fællesskabstilladelserne, hvor længe de er gyldige, og hvilke nærmere betingelser der gælder for deres brug. Der bør også fastlægges specifikationer for fællesskabstilladelsens og bekræftede kopiers format og andre kendetegn. Vejsidekontrol bør finde sted uden direkte eller indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationaliteten af udøve- ren af landevejstransporterhvervet, transportvirksomhe- dens etableringsland, eller hvor køretøjet er indregistreret. Der bør på visse betingelser indføres en fleksibel ordning for speciel rutekørsel og for visse former for lejlighedsvis kørsel, således at markedets krav kan imødekommes. Rutekørsel bør fortsat kun kunne udføres på grundlag af tilladelser, men med visse ændringer, navnlig for så vidt angår proceduren for meddelelse af tilladelse.