L 77/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 3. 98 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 49 og artikel 57, stk. 1 og stk. 2, første og tredje punktum, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ?, i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 189 B (), og ud fra følgende betragtninger: (1) — I henhold til traktatens artikel 7 A indebærer det indre marked et område uden indre grænser, og i henhold til traktatens artikel 3, litra c), er fjernelsen af hindringerne for den frie bevægelighed for personer og tjenesteydelser mellem medlemssta- terne et af Fællesskabets mål; for medlemsstaternes statsborgere indebærer det bl.a. ret til at udøve et erhverv enten som selvstændig eller som lønmod- tager i en anden medlemsstat end den, hvor de har erhvervet deres faglige kvalifikationer; (2) — en advokat, der er fuldt kvalificeret i en medlems- stat, kan allerede nu anmode om at få sit eksamens- bevis anerkendt med henblik på at etablere sig i en anden medlemsstat for dér at udøve advokatvirk- somhed under denne medlemsstats advokattitel i henhold til Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbe- viser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (?); formålet med nævnte direktiv er at åbne mulighed for advo- katers integration i advokaterhvervet i værtslandet, og det tager ikke sigte på at ændre de faglige regler, der gælder i værtslandet, eller at unddrage advo- katen for anvendelsen af disse regler; (3) — medens nogle advokater hurtigt kan integreres i advokaterhvervet i værtslandet, navnlig ved at bestå den i direktiv 89/48/EØF omhandlede egnetheds- () EFT C 128 af 24. 5. 1995, s. 6, og EFT C 355 af 25. 11. 1996, s. 19. () EFT C 256 af 2. 10. 1995, s. 14. () Europa-Parlamentets udtalelse af 19. juni 1996 (EFT C 198 af 8. 7. 1996, s. 85), Rådets fælles holdning af 24. juli 1997 (EFT C 297 af 29. 9. 1997, s. 6) og Europa-Parlamentets afgørelse af 19. november 1997. (Rådets afgørelse af 15. december 1997). () EFT L 19 af 24. 1. 1989, s. 16. prøve, bør andre fuldt kvalificerede advokater kunne opnå en sådan integration efter, at de i en periode har udøvet advokatvirksomhed i værts- landet under hjemlandets advokattitel, eller de bør kunne fortsætte deres virksomhed under hjemlan- dets advokattitel; denne periode skal give advokaten mulighed for at blive integreret i advokaterhvervet i værtslandet, efter at det er godtgjort, at han er i besiddelse af erhvervserfaring dér; det er berettiget, at en aktion på området gennem- føres på fællesskabsplan, ikke alene fordi en sådan aktion i forhold til den generelle ordning for gensidig anerkendelse gør det lettere for advokater at blive integreret i advokaterhvervet i værtslandet, men også fordi den, ved at give advokater mulighed for varigt at udøve virksomhed i værtslandet under hjemlandets advokattitel, imødekommer behovet hos klienter, der på grund af øgede forretningsmel- lemværender som følge af navnlig det indre marked søger rådgivning i forbindelse med grænse- overskridende transaktioner, der ofte involverer international ret, EF-ret og national ret; en aktion på fællesskabsplan er også berettiget, fordi kun nogle få medlemsstater i dag tillader, at der på deres område udøves advokatvirksomhed — på anden måde end i form at tjenesteydelser — af advokater, der kommer fra andre medlemsstater, og som udøver virksomhed under hjemlandets advo- kattitel; i de medlemsstater, hvor en sådan mulighed består, er de herfor gældende betingelser desuden meget forskellige, f.eks. hvad angår aktivi- tetsområde og pligten til at lade sig registrere hos myndighederne; så forskelligartede situationer fører til forskelsbehandling og konkurrenceforvridning mellem medlemsstaternes advokater og udgør en hindring for den frie bevægelighed; kun et direktiv, der fastsætter de nærmere betingelser for, at advo- kater, der udøver virksomhed under hjemlandets advokattitel, kan udøve advokatvirksomhed — på anden måde end i form af tjenesteydelser — kan løse disse problemer og i samtlige medlemsstater give advokater og klienter de samme muligheder;