15.12.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 331/1 ] (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS BESLUTNING Nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/60/EF (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ?), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 (”), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forure- ning, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø (), og de direktiver, der er vedtaget i forbindelse hermed, er for øjeblikket Fælles- skabets vigtigste middel til at kontrollere punktvise og diffuse udledninger af farlige stoffer. (2) — Fællesskabets kontrol i henhold til direktiv 76/464/EØF er blevet erstattet, harmoniseret og videreudviklet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60JEF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (?). (3) I henhold til direktiv 2000/60/EF skal der vedtages specifikke foranstaltninger på fællesskabsniveau mod vandforurening forårsaget af forurenende enkeltstoffer eller grupper af forurenende stoffer, der udgør en væsentlig risiko for vandmiljøet eller via vandmiljøet, herunder for vand, der anvendes til indvinding af drikke- vand. Disse foranstaltninger tager sigte på en progressiv reduktion og for prioriterede farlige stoffer som defineret i artikel 2, nr. 30), andet punktum, i direktiv 2000/ 60/EF, på standsning eller udfasning af udledninger, emissioner og tab senest 20 år efter vedtagelsen på fællesskabsniveau med det endelige mål, som fastlagt (1) EFT C 177 E af 27.6.2000, s. 74, og EFT C 154 E af 29.5.2001, s. 117. (?) EFT C 268 af 19.9,2000, s. 11. () Europa-Parlamentets udtalelse af 15.5.2001 (endnu ikke offent- liggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 8.10.2001. (?) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23. Senest ændret ved direktiv 2000/ 60/EF (EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1). () EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. (5) inden for rammerne af de relevante internationale aftaler, at opnå koncentrationer i havmiljøet nær baggrundsværdierne for naturligt forekommende stoffer og tæt på nul for menneskeskabte syntetiske stoffer. Med henblik på vedtagelsen af disse foranstaltninger er det nødvendigt at fastsætte listen over prioriterede stoffer, herunder prioriterede farlige stoffer, som bilag X til direktiv 2000/60/EF. Listen er udarbejdet under hensyn- tagen til de henstillinger, der er henvist til i artikel 16, stk. 5, i direktiv 2000/60/EF. For stoffer, som er naturligt forekommende eller opstår ved naturlige processer som cadmium, kviksølv og poly- aromatiske kulbrinter (PAH), er det ikke muligt at gennemføre en fuldstændig udfasning af udledninger, emissioner og tab fra alle potentielle kilder. Dette må der i rimeligt omfang tages hensyn til ved udarbejdelse af de relevante specifikke direktiver, og formålet med de foranstaltninger, der træffes, bør være at standse udled- ninger, emissioner og tab i vand af sådanne prioriterede farlige stoffer, som hidrører fra menneskelige aktiviteter. I artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF fastsættes, hvordan prioriterede stoffer, der udgør en væsentlig risiko for eller via vandmiljøet, skal udvælges på viden- skabeligt grundlag. Blandt de fremgangsmåder, der åbnes mulighed for i direktiv 2000/60/EF, er den bedst egnede en forenklet risikobaseret vurderingsprocedure, der er baseret på videnskabelige principper, hvor der navnlig tages hensyn til: — dokumentation for det pågældende stofs direkte farlighed, herunder navnlig dets akvatiske økotoksi- citet og humane toksicitet via akvatiske ekspone- ringsveje — dokumentation fra overvågning af udbredt fore- komst i miljøet, og — andre påviste faktorer, der kan tyde på mulighed for udbredt miljøforurening, såsom den producerede eller anvendte mængde af det pågældende stof og anvendelsesmønstre.