L 140/114 Den Europæiske Unions Tidende 5.6.2009 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/31/EF af 23. april 2009 om geologisk lagring af kuldioxid og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF, 2001/80/EF, 2004/35/EF, 2006/12/EF, 2008/1/EF og forordning (EF) nr. 1013/2006 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: Det endelige mål for De Forenede Nationers rammekon- vention om klimaændringer, som blev godkendt ved Rådets afgørelse 94/69/EF af 15. december 1993 (?), er at opnå en stabilisering af koncentrationerne af drivhusgas- ser i atmosfæren på et niveau, som kan forhindre farlig antropogen indvirkning på klimasystemet. I Fællesskabets sjette miljørammeprogram, vedtaget ved —Europa-Parlamentets — og — Rådets — afgørelse nr. 1600/2002/EF af 22. juli 2002 (4), anføres klimaæn- dringerne som et prioriteret indsatsområde. I dette pro- gram erkendes det, at Fællesskabet er forpligtet til at opnå en reduktion på 8 % i emissionen af drivhusgasser i perio- den 2008-2012 i forhold til 1990-niveauet, og at de glo- bale drivhusgasemissioner på længere sigt skal nedbringes med ca. 70 % i forhold til 1990-niveauet. (1) EUT € 27 af 3.2.2009, s. 75. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 17.12.2008 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.4.2009. (?) EFT L 33 af 7.2.1994, s. 11. (?) EFT L 242 af 10.9.2002, s. 1. ) I Kommissionens meddelelse af 10. januar 2007 med tit- len »Begrænsning af den globale opvarmning til 2C — Vejen frem for 2020 og derefter« præciseres det, at en glo- bal reduktion i CO,-emissionerne på 50 % i 2050 forud- sætter en reduktion på 30 % i den udviklede verden i 2020 og på op til 60-80 % i 2050. Det hedder endvidere, at denne reduktion teknisk set er mulig, og at fordelene langt opvejer omkostningerne, men at man for at nå dette mål må udnytte alle afbødningsmuligheder. Opsamling og geologisk lagring af kuldioxid (CCS) er en broteknologi, der vil bidrage til at modvirke klimaændrin- gerne. Metoden består i opsamling af kuldioxid (CO,) fra industrianlæg, transport heraf til en lagringslokalitet og injektion i en egnet geologisk formation til permanent lag- ring. Denne teknologi bør ikke tjene som incitament til at øge andelen af fossilt fyrede kraftværker. Udviklingen heraf bør ikke føre til en reduktion af indsatsen for at støtte ener- gibesparelsespolitikker, vedvarende energi og andre sikre og bæredygtige teknologier med lave CO,-emissioner, hverken inden for forskning eller finansielt set. Foreløbige skøn med henblik på at vurdere konsekvensen af direktivet, som er omhandlet i Kommissionens konse- kvensanalyse, tyder på, at der vil kunne lagres 7 mio. tons CO, frem til 2020 og op til 160 mio. tons frem til 2030 ved en 20 % reduktion af drivhusgasemissionerne frem til 2020 og under forudsætning af, at CCS opnår privat og national støtte samt fællesskabsstøtte og viser sig at være en miljøsikker teknologi. De sparede CO,-emissioner vil i 2030 kunne udgøre ca. 15 % af de reduktioner, der kræ- ves i EU. Som led i det 2. europæiske klimaprogram, der blev iværk- sat med Kommissionens meddelelse af 9. februar 2005 med titlen »At vinde kampen mod den globale klimaæn- dring« med henblik på at forberede og analysere den frem- tidige klimapolitik i Fællesskabet, blev der nedsat en arbejdsgruppe for CO,-opsamling og geologisk lagring. Arbejdsgruppens mandat var at undersøge mulighederne for at benytte CCS som et middel til at reducere klimaæn- dringerne. Arbejdsgruppen offentliggjorde en detaljeret rapport om reguleringsaspekterne, som blev vedtaget i juni 2006. Den pegede på, at der både burde udvikles politiske og regulerende rammer for CCS, og opfordrede Kommis- sionen til at gennemføre yderligere undersøgelser på området.