28.10.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 276/5 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2391/2000 af 27. oktober 2000 om ændring af bilag I, II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (5) — For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinær- medicinske præparater i animalske levnedsmidler (?), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2338/2000 (?), særlig artikel 6, 7 og 8, og ud fra følgende betragtninger: (1) — I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinær- lægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmid- delproduktion. (2) — Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbru- gere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler. (3) — Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af veterinærlægemidler i animalske levneds- midler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncen- trationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (rest- markør). (4) — For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemid- delrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgiv- ning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgræn- seværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyre- kroppe i international handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncen- trationer i muskelvæv eller fedtvæv. () EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1. (:) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 21. fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning. (6) — Dicyclanil, tilmicosin, flumetrin og clenbuterol-hydro- chlorid bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90, for så vidt andet ikke er fastsat i fællesskabs- retten, især Rådets direktiv 96/22/EF ?). (7) — Butafosfan bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90. (8) — For at gøre det muligt at fuldføre videnskabelige under- søgelser bør phoxim medtages i bilag III til forordning (EØF) nr. 2377/90. (99 — Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlems- staterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF (?), senest ændret ved direktiv 93/40/EØF () for at tage hensyn til bestem- melserne i denne forordning. (10)  Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstem- melse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veteri- nærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Bilag 1, II og III til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentlig- gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den får virkning fra den tresindstyvende dag efter offentliggø- relsen. () EFT L 125 af 23.5.1996, s. 3. () EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1. () EFT L 214 af 24.8.1993, s. 31.