Nr. L 267/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 9. 86 (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) RÅDET RÅDETS DIREKTIV af 15. september 1986 om en særlig uddannelse til alment praktiserende læge (86/457/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro- pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 49, 57 og 66, | - under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger : Direktiv 75/362/EØF (?), senest ændret ved akten vedrø- rende Spaniens og Portugals tiltrædelse, og direktiv 75/ 363/EØF (”), senest ændret ved direktiv 82/76/EØF (%), vedrørende fri bevægelighed for læger indeholder ingen bestemmelser om gensidig anerkendelse af eksamensbe- viser for en særlig uddannelse i almen medicin og heller ingen kriterier for, hvad denne uddannelse skal inde- holde ; selv om Rådet ikke den gang ønskede at træffe foranstalt- ninger på dette område på fællesskabsplan, konstaterede det imidlertid, at tendensen i en række medlemsstater gik i retning af at lægge større vægt på den alment praktise- ()) EFT nr. C 13 af 15. 1. 1985, s. 3 og EFT nr. C 125 af 24. 5. 1986, s. 8. (?) EFT nr. C 36 af 17. 2. 1986, s. 149. () EFT nr. C 218 af 29. 8. 1985, s. 9. () EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. I. () EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 14. O L EFT nr. L 43 af 15. 2; 1982, s. 21. rende læges rolle og uddannelse ; Rådet anmodede derfor Kommissionen om at foretage en nærmere analyse af de spørgsmål, som denne udvikling gav anledning til ; denne tendens har siden fortsat gjort sig gældende endog i stigende grad, således at det nu stort set er almindeligt erkendt, at der er behov for en særlig uddannelse ' for alment praktiserende læger, som skal sætte dem i stand til bedre at varetage de opgaver, der påhviler dem ; disse opgaver, der i høj grad er baseret på lægens personlige kendskab til sine patienters miljø, består i at rådgive disse om sygdomsforebyggelse og om helbredsbeskyttelse på grundlag af dette kendskab samt i at give dem den rele- vante behandling ; | dette behov for en særlig uddannelse inden for almen medicin er bl.a. opstået som følge af udviklingen inden for lægevidenskaben, der har medført, at afstanden mellem undervisningen og den medicinske forskning på den ene side og virket som alment praktiserende læge på den anden side er blevet stadig større, således at det ikke længere er muligt at give en tilfredsstillende undervisning i væsentlige aspekter af den almene medicin inden for den traditionelle lægevidenskabelige grunduddannelse i medlemsstaterne ; ud over den umiddelbare fordel for patienterne aner- kendes det' ligeledes, at en bedre tilpasning af uddannelsen til den alment praktiserende læges specifikke funktion vil bidrage til at forbedre behand- lingssystemet, bl.a. ved at fremme en mere selektiv anven- delse af speciallæger samt af laboratorier og andre højtspe- cialiserede institutter og afdelinger ; en forbedring af uddannelsen i almen medicin vil kunne højne den alment praktiserende læges betydning ;