L 196/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7. 98 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 1496/98/EF af 22. juni 1998 om et program for forbedring af juristers indsigt i fællesskabsretten (Robert Schuman-aktionen) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen () under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?) i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B(), og ud fra følgende betragtninger: (1) I erklæring nr. 19 om gennemførelsen af fælles- skabsretten, der er knyttet til slutakten til traktaten om Den Europæiske Union, understreges det, at det af hensyn til Fællesskabets rette funktion er afgørende, at de foranstaltninger, der træffes i de forskellige medlemsstater, bevirker, at fællesskabs- retten anvendes lige så effektivt og lige så strengt, som det er tilfældet med anvendelsen af deres nati- onale lovgivning; gennemførelsen af det indre marked har krævet en omfattende lovgivningsindsats, der bla. har inde- båret indbyrdes tilnærmelse af de nationale lovgiv- ninger med det formål at få etableret et område uden indre grænser; et nyt overordnet mål er nu at sikre en effektiv og ensrettet anvendelse af disse fællesskabsregler, som er afgørende for, at det indre marked kan fungere efter hensigten; de fællesskabsregler, der angår den fri bevægelighed på det indre marked, er umiddelbart gældende, og kan efter de i den nationale lovgivning fastlagte procedurer påberåbes ved enhver national domstol; borgerne, forbrugerne og virksomhederne må kunne sætte deres lid til, at disse regler anvendes, og kunne nyde godt af de rettigheder og garantier, de giver dem i alle medlemsstater; dette har afgø- rende betydning for retssikkerheden, troværdig- ()) EFT C 378 af 13. 12. 1996, s. 17, og EFT C 368 af 5. 12. 1997, s. 6. () EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 63. () Europa-Parlamentets udtalelse af 24. oktober 1997 (EFT C 339 af 10. 11. 1997, s. 410), Rådets fælles holdning af 9. marts 1998 (EFT C 135 af 30. 4. 1998, s. 25) og Europa-Parlamen- tets afgørelse af 30. april 1998 (EFT C 152 af 18. 5. 1998). Rådets afgørelse af 18. maj 1998. heden af det indre marked og i bredere forstand for tilliden til hele den europæiske integrationsproces; borgerne, forbrugerne og virksomhederne kan ikke gøre alle de rettigheder, Fællesskabets retsorden giver dem, gældende ved enhver national domstol, medmindre de jurister, der er mest direkte invol- veret i anvendelsen af fællesskabsrettens bestem- melser, nemlig dommere, anklagere og advokater, er tilstrækkeligt orienterede og uddannede til at kunne gøre dette; i Kommissionens meddelelse til Rådet af 22. december 1993 med titlen »Optimering af det indre marked — et strategisk program« blev det fremhævet, hvor stor betydning det har, såvel for de retsundergivne som for det indre markeds rette funktion, at de nationale domstole er i stand til at behandle et større antal sager angående reglers og handlemåders overensstemmelse med fællesskabs- retten, og hvor vigtigt det på baggrund heraf er at forbedre det juridiske miljøs kendskab til fælles- skabsretten; i sin beslutning af 13. februar 1996 om Kommis- sionens tolvte beretning til Europa-Parlamentet om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabs- retten (?) krævede Europa-Parlamentet, at Kommis- sionen udarbejder et program for uddannelse og orientering af jurister inden for fællesskabsretten, for at opnå, at medlemsstaternes domstole anvender fællesskabsretten mere effektivt og ensartet; øget indsigt i fællesskabsretten hos jurister, der medvirker i retsplejen i medlemsstaterne, vil kunne forbedre det samarbejde mellem de nationale domstole og De Europæiske Fællesskabers Dom- stol, der er et af de grundlæggende elementer i Fællesskabets retsorden; i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og i henhold til traktatens artikel 127 tilkommer det ikke Det Europæiske Fællesskab at tiltage sig medlemsstaternes ansvar for indholdet og tilrette- læggelsen af den faglige uddannelse af jurister, der medvirker i retsplejen, dvs. dommere, anklagere og advokater; () EFT C 65 af 4. 3. 1996, s. 37.