31. 7. 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 190/11 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1523/96 af 24. juli 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 1617/93 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedrø- rende fælles udarbejdelse og samordning af fartplaner, fælles drift, konsulta- tioner om passager- og fragttakster inden for ruteflyvning samt tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i lufthavne (slots) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3976/87 af 14. december 1987 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis inden for luftfartssektoren (!), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 3, efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål i luftfartssektoren, efter offentliggørelse af udkast til nærværende forord- ning Ø, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1617/ 93 ), ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, blev traktatens artikel 85, stk. 3, erklæret anvendelig på aftaler mellem luftfartsselskaber, vedtagelser inden for sammenslutninger —af — luftfartsselskaber — og samordnet praksis mellem luftfartsselskaber, der tager sigte på bl.a. konsultationer om taksterne for befordring af passagerer, inklusive bagage, og om fragttakster i forbindelse med ruteflyvning mellem lufthavne i Fællesskabet; (2) > vedtagelsen af en grubpefritagelsesforordning for takstkonsultationer inden for Juftfragt var hovedsa- gelig begrundet i to faktorer: — for det første nødvendigheden af at give selska- berne tid til at tilpasse sig den øgede konkur- rence () EFT nr. L 374 af 31. 12. 1987, s. 9. () EFT nr. C 322 af 2. 12. 1995, s. 15. (:) EFT nr. L 155 af 26. 6. 1993, s. 18. — for det andet ønsket om at fremme almindelig accept at interlining-vilkår til gavn for såvel flyselskaberne som brugerne; (3) > med hensyn til den første faktor må det konstate- res, at selskaberne siden vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 3976/87 har haft otte år til at tilpasse sig den øgede konkurrence. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfarts- selskabers adgang til luftruter inden for Fælles- skabet (), ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, blev der desuden skabt fuldstændig fri adgang til markedet fra 1. april 1997; (4) — luftfartsselskaberne synes således at have haft tilstrækkelig land tid til at tilpasse sig de nye markedsvilkår, og det er derfor ikke berettiget at forlænge tilpasningsperioden; (). hvad interlining angår, må der tages hensyn til følgende omstændigheder: — ifølge oplysninger fra selskaberne og fra Den Internationale Luftfartsorganisation ligger de takster, disse konsultationer har resulteret i, op til 70 % over markedspriserne. Det indebærer bl.a. at den transport, der udføres under interli- ning-aftaler, foregår til priser, der forhandles mellem transportbrugerne og transportørerne eller disses repræsentanter, uden nogen reel forbindelse med de takster, der fastlægges under takstkonsultationerne. Det er således fastslået, at interlining i nogle tilfælde foregår med takster, som afviger med over 50 % fra de takster, der blev fastlagt under konsultationerne — det har desuden vist sig, at selskaber, som ikke deltager i > takstkonsultationer, ikke desto mindre udfører transport inden for rammerne af interlining-aftaler — ifølge oplysninger fra flyselskaberne er den del af luftfragten inden for Fællesskabet, der trans- porteres under interlining-aftaler, faldet fra 30 % i december 1991 til 11 % ved udgangen af 1994. For nogle selskabers vedkommende er der tale om under 2 % () EFT nr. L 240 af 24. 8. 1992, s. 8.