18.7.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 188/93 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (kodificeret udgave) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133, under henvisning til forordningerne om de fælles markedsord- ninger for landbrugsprodukter samt de forordninger, der er vedtaget i henhold til artikel 308 i traktaten, og som gælder for varer, fremstillet på basis af landbrugsprodukter, og særlig til de bestemmelser i disse forordninger, der muliggør en fravigelse af det almindelige princip om udelukkende at erstatte alle beskyttelsesforanstaltninger ved grænserne med de i nævnte forordninger fastsatte foranstaltninger under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (!) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (?). Forord- ningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodifi- ceres. (2) — Afslutningen af Uruguay-rundens multilaterale handels- forhandlinger førte til oprettelsen af Verdenshandelsorga- nisationen (WTO). (3) — Bilag 1A til overenskomsten om oprettelse af Verdens- handelsorganisationen (i det følgende benævnt »WTO- overenskomsten«)  vedtaget ved Rådets —afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resul- tatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994) ?), for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence, indeholder bl.a. den almindelige overenskomst om told og udenrigs- handel 1994 (i det følgende benævnt »GATT 1994), en aftale om landbrug (i det følgende benævnt »land- brugsaftalen«), en aftale om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 (i det følgende benævnt »antidumpingaftalen () EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1. P) Se bilag V. () EFT L 336 af 23.12.1994, s. 1. af 1994«) og en aftale om subsidier og udligningsfor- anstaltninger (i det følgende benævnt »subsidieaftalen«). For at sikre større gennemsigtighed og effektivitet i Fællesskabets anvendelse af de regler, der er fastsat i henholdsvis antidumpingaftalen af 1994 og subsidieafta- len, vedtages to særskilte forordninger, hvori der tilstræk- kelig detaljeret fastsættes bestemmelser for anvendelsen af hvert af disse instrumenter til beskyttelse af handelen. For at sikre en korrekt og gennemsigtig gennemførelse af de regler, der fremgår af disse to aftaler, bør disse i videst muligt omfang gennemføres i fællesskabslovgivningen. Det må endvidere anses for tilrådeligt tilstrækkelig detal- jeret at forklare, hvornår der foreligger subsidier, efter hvilke principper de kan udlignes (især om der specifikt er ydet subsidier), og på grundlag af hvilke kriterier det udligningsberettigede subsidiebeløb skal beregnes. Ved afgørelsen af, om der foreligger subsidier, er det nødvendigt at påvise, at statslige eller andre offentlige myndigheder har ydet et finansielt bidrag inden for et lands område, eller at der har været tale om indkomst- eller prisstøtte som omhandlet i artikel XVI i GATT 1994, og at en virksomhed derved har opnået en fordel. For beregning af fordelen for modtageren, i tilfælde, hvor der ikke eksisterer en markedsreference i det pågældende land, bør referencen fastlægges ved at justere de vilkår, der er gældende i det pågældende land, på grundlag af de i dette land foreliggende faktiske oplysninger. Hvis dette ikke er praktisk muligt, bl.a. fordi sådanne priser eller omkostninger ikke eksisterer eller er upålidelige, bør den relevante reference fastlægges ved hjælp af vilkår på andre markeder. Det er ønskeligt at etablere en klar og detaljeret vejled- ning vedrørende de faktorer, der kan være relevante for at afgøre, om den subsidierede indførsel har forvoldt væsentlig skade eller truer med at forvolde skade. Ved en påvisning af, at den skade, der er påført en erhvervs- gren i Fællesskabet, kan tilskrives omfanget af den pågæl- dende indførsel og priserne på de indførte varer, bør der tages hensyn til virkningen af andre faktorer og navnlig til de foreliggende markedsvilkår i Fællesskabet.