L 300/72 Den Europæiske Unions Tidende 14.11.2009 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION G) EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1072/2009 af 21.oktober 2009 om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) For at sikre et sammenhængende regelsæt for internatio- HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), efter høring af Regionsudvalget, ) efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets 6) forordning (EØF) nr. 881/92 af 26. marts 1992 om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som udfø- res fra eller til en medlemsstats område eller gennem en eller flere medlemsstaters områder (?), i Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 af 25. oktober 1993 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vej- godstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemme- hørende (?), og i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (6) 2006/94/EF af 12. december 2006 om fælles regler for visse former for vejgodstransport (). Af klarhedshensyn bør de to forordninger og direktivet omarbejdes. (2) — Indførelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a. fastsættelse af fælles regler om adgang til markedet for international godskørsel på Fællesskabets område samt fastsættelse af betingelser for transportvirksomheders adgang til at udføre national godskørsel i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende. Disse regler bør udformes på en måde, så de bidrager til et velfungerende indre mar- ked på transportområdet. ()) EUT C 204 af 9.8.2008, s. 31. (7) (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 21.5.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 9.1.2009 (EUT € 62 E af 17.3.2009, s. 46), Europa-Parlamentets holdning af 23.4.2009 (endnu ikke offent- liggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 24.9.2009. (?) EFT L 95 af 9.4.1992, s. 1. () EFT L 279 af 12.11.1993, s. 1. () EUT L 374 af 27.12.2006, s. 5. nal godskørsel i hele Fællesskabet bør denne forordning gælde for al international godskørsel på Fællesskabets område. Godskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilaterale aftaler mel- lem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Der- for bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker læsning eller aflæsning, før der er indgået de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande. Den bør dog gælde for transitmedlemsstaters område. Indførelsen af en fælles transportpolitik omfatter fjernelse af enhver restriktion over for den virksomhed, der udfører transporttjenesteydelsen, på grundlag af nationalitet eller som følge af, at virksomheden er etableret i en anden med- lemsstat end den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen skal udføres. For at sikre en smidig og gnidningsløs gennemførelse heraf bør der indføres en overgangsordning for cabotagekørsel, så længe harmoniseringen af markedet for godskørsel endnu ikke er fuldført. Den gradvise færdiggørelse af det fælles europæiske mar- ked bør føre til afskaffelse af begrænsningerne for adgang til medlemsstaternes hjemmemarkeder. Der bør dog i denne forbindelse tages hensyn til kontrollens effektivitet og udviklingen i beskæftigelsesforholdene i erhvervet har- moniseringen af reglerne for bl.a. håndhævelse, infrastruk- turafgifter samt social- og sikkerhedslovgivningen. Kommissionen bør føre nøje tilsyn med situationen på markedet og med den nævnte harmonisering og, hvis det er relevant, foreslå en yderligere åbning af de nationale markeder for godskørsel, herunder cabotagekørsel. Visse former for transport er i henhold til direktiv 2006/94/EF fritaget fra kravet om fællesskabstilladelse og andre former for transporttilladelse. Som led i den organi- sering af markedet, som fastsættes ved denne forordning, bør der for nogle af de pågældende former for transport på grund af deres særlige egenart bibeholdes en ordning med fritagelse for fællesskabstilladelsen og for enhver anden transporttilladelse.