20.2.2008 Den Europæiske Unions Tidende L 44/33 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 25. september 2007 om Spaniens foranstaltning C 47/2003 (ex NN 49/2003) til fordel for Izar (meddelt under nummer K(2007) 4298) (Kun den spanske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (2008/141/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte bestem- melser (!), under hensyn til disse bemærkninger, og ud fra følgende betragtninger: I. SAGSFORLØB (1) — I marts 2000 erfarede Kommissionen, at det spanske offentlige holdingselskab Sociedad Estatal de Participa- ciones Industriales (i det følgende benævnt »SEPK) havde indrømmet Repsol/Gas Natural (i det følgende benævnt »Repsol«) tre leveringsgarantier i forbindelse med kontrakter om bygning og levering af tre gastank- skibe, der var indgået med to statsejede skibsværfter, der på daværende tidspunkt tilhørte Astilleros Espafioles (i det følgende benævnt »AESA«), men senere blev overført til Izar-koncernen. AESA og Izar var ejet fuldt ud af SEPI. (2) — Ved brev af 9 juli 2003 underrettede Kommissionen Spanien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende de tre ikke-anmeldte foranstaltninger. (3) — Ved brev af 5 august 2003 og 22 oktober 2003 frem- satte de spanske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionens brev. Kommissionen modtog bemærk- ninger fra en af de berørte parter (Repsol) i oktober 2003 og februar 2004. Disse bemærkninger blev videre- sendt til de spanske myndigheder, som havde lejlighed til at kommentere dem. De spanske kommentarer blev ()) EUT C 209 af 4.7.2003, s. 24. modtaget ved breve af henholdsvis 12 januar 2004 og 10 maj 2004. (4) — I forbindelse med to beslutninger om statsstøtte, der ikke har tilknytning til denne sag (?), og som blev vedtaget i 2004 (dvs. efter iværksættelsen af den formelle undersø- gelsesprocedure vedrørende garantierne for gastankski- bene), fandt Kommissionen, at den statsstøtte på 864 mio. EUR, som Spanien havde ydet Izar, var uforenelig med EF-traktaten og krævede den tilbagebetalt. (5) — Ved brev af 5 august 2004 påberåbte Spanien sig EF- traktatens artikel 296 (?) med det formål at redde skibs- værftets militære aktiviteter i forbindelse med Izar's konkurs, som var forventet at blive følgen af det nævnte krav om tilbagebetaling. I efterfølgende korre- spondance forklarede de spanske myndigheder ligeledes Kommissionen, hvordan det nye orlogsværft, som skulle erstatte Bazån (i det følgende »Navantia«), skulle operere. De mindede om deres forpligtelser, hvad angår konkur- renceproblematikken, og foreslog en måde, hvorpå der kunne føres tilsyn med opfyldelsen af disse forpligtelser. (69 — Kravene om tilbagebetaling over for Izar, som beløb sig til alt 1,2 mia. EUR (?), havde medført, at virksomheden havde en negativ egenkapital, og i teknisk forstand var konkurs. Den 1 april 2005 besluttede Spanien på den baggrund at lade de civile skibsværfter, der var blevet videreført inden for rammerne af Izar (dvs. de skibs- værfter, som ikke indgik i det nyligt etablerede Navantia: Gijon, Sestao, Manises og Sevilla), træde i likvidation og indledte en privatiseringsprocedure for de nævnte skibs- værfter. I. BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE (7) — Repsol tildelte i 1999 tre redere hver sin kontrakt om chartring af et gastankskib, med mulighed i hvert enkelt tilfælde for at chartre et supplerende tankskib efter en ordning for chartring på lang sigt. (?) Sag C 38/2003 og C 40/2000. (?) Denne artikel gør det muligt for medlemsstaterne at træffe de foran- staltninger, som den anser for nødvendige til beskyttelse af sine væsentlige sikkerhedsinteresser, og som vedrører fabrikation af eller handel med våben, ammunition og krigsmateriel. (?) Bortset fra de to beslutninger fra 2004 var Izar ved en tidligere beslutning fra 1999 (sag C 3/99) blevet anmodet om at tilbagebetale yderligere 111 mio. EUR.