L 131/114 Den Europæiske Unions Tidende 28.5.2009 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/18/EF af 23. april 2009 om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af Rådets direktiv 1999/35/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION (3) — Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af HAR — 21. april 2004 om øget sikkerhed til søs () Kommissi- under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2, (4) under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (]), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (?), (5) efter proceduren i traktatens artikel 251, på grundlag af Forligs- udvalgets fælles udkast af 3. februar 2009 (?), og (6) ud fra følgende betragtninger: (1) — Der bør opretholdes et højt generelt sikkerhedsniveau inden for søtransporten i Europa og træffes enhver foran- staltning for at nedbringe antallet af ulykker eller hændelser til søs. (2) —En hurtig gennemførelse af tekniske undersøgelser af (7) ulykker til søs forbedrer sikkerheden til søs, da det bidrager til at forebygge sådanne ulykker med deraf følgende tab af menneskeliv, tab af skibe og forurening af havmiljøet. ()) EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195. (?) EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38. () Europa-Parlamentets udtalelse af 25.4.2007 (EUT C 74 E af 30.3.2008, s. 546), Rådets fælles holdning af 6.6.2008 (EUT C 184 E af 22.7.2008, s. 23.), Europa-Parlamentets holdning af 24.9.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets afgørelse af 26.2.2009 og Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 11.3.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT). onen til hurtigt at forelægge et forslag til direktiv om undersøgelser af skibsulykker. I artikel 2 i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (i det følgende benævnt »UNCLOS«) bestemmes det, at kyststater har ret til at undersøge årsagen til enhver form for ulykke til søs, der opstår i deres territorialfarvande, og som kan indebære en risiko for liv eller miljø, involvere kyststatens eftersøgnings- og redningsmyndigheder eller på anden måde berøre kyst- staten. I artikel 94 i UNCLOS fastsættes det, at flagstater skal foranledige, at der af eller under ledelse af en eller flere behørigt kvalificerede personer foretages en undersøgelse af visse ulykker eller hændelser på det åbne hav. I regel I/21 i den internationale konvention af 1. november 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (i det følgende benævnt »Solas 74«), den internati- onale konvention af 5. april 1966 om lastelinjer og den internationale konvention af 2. november 1973 om fore- byggelse af forurening fra skibe fastsættes det, at det påhviler flagstaterne at foretage undersøgelser af ulykker og indberette de relevante undersøgelsesresultater til Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). I koden for gennemførelse af obligatoriske IMO-instru- menter, som er vedlagt som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.996(25) af 29. november 2007, under- streges det, at flagstaterne er forpligtede til at sikre, at maritime sikkerhedsundersøgelser foretages af behørigt kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere med kompetence inden for ulykker og hændelser til søs. I denne kode fastsættes det endvidere, at flagstaterne skal være forbe- redte til at stille kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere til rådighed til dette formål, uanset hvor ulykken eller hændelsen finder sted. () EUT C 104 E af 30.4.2004, s. 730.