8.11.2008 Den Europæiske Unions Tidende L 299/25 DIREKTIVER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ()), efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (?) er indholdsmæssigt blevet ændret (?). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres. (2) — Den lovgivning, der i medlemsstaterne fandt anvendelse på varemærker inden ikrafttrædelsen  af  direktiv 89/104/EØF, indebar forskelligheder, som kunne hindre den frie bevægelighed for varer og den frie udveksling af tjenesteydelser samt fordreje konkurrencevilkårene i fællesmarkedet. Det var derfor nødvendigt at tilnærme medlemsstaternes lovgivninger indbyrdes for at sikre det indre markeds funktion. (3) — Det er vigtigt at gøre sig klart, at EF-varemærkeordningen kan indebære fordele og løsninger for virksomheder, der ønsker at erhverve varemærker. ()) EUT C 161 af 13.7.2007, s. 4. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 19.6.2007 (EUT C 146 E af 12.6.2008, s. 76) og Rådets afgørelse af 25.9.2008. () EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1. (9) J bilag I, del A. (4) Det forekommer ikke nødvendigt at foretage en fuld- stændig tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om varemærker. Det er tilstrækkeligt at begrænse tilnær- melsen til de nationale bestemmelser, der har den mest direkte indvirkning på det indre markeds funktion. Dette direktiv bør ikke gribe ind i medlemsstaternes fort- satte mulighed for at beskytte de ved brug erhvervede varemærker, men kun indeholde bestemmelser om disse varemærker i det omfang, sådanne varemærker har forbindelse med de ved registrering erhvervede vare- mærker. Medlemsstaterne bør ligeledes fuldt ud bevare deres frihed til at fastsætte procedureregler vedrørende registre- ring, fortabelse eller ugyldighed med hensyn til vare- mærker, der er erhvervet ved registrering. Det tilkommer dem feks. at fastsætte procedurerne for registrering og ugyldighedskendelse, at afgøre, om ældre rettigheder skal gøres gældende i forbindelse med registreringsproceduren eller proceduren for ugyldighedskendelse eller i begge tilfælde, og, i tilfælde af at ældre rettigheder kan gøres gældende i forbindelse med registreringsproceduren, at fastsætte bestemmelser om en indsigelsesprocedure eller en automatisk undersøgelse eller begge dele. Medlemssta- terne bør fortsat have mulighed for at fastsætte konse- kvenserne af, at et varemærkes gyldighedsperiode udløber, eller at det kendes ugyldigt. Dette direktiv bør ikke udelukke, at varemærkerne under- kastes andre lovbestemmelser end de varemærkeretlige regler i medlemsstaterne, såsom bestemmelser om illoyal konkurrence, erstatningsansvar eller forbrugerbe- skyttelse. Virkeliggørelsen af de mål, der forfølges ved tilnær- melsen, forudsætter, at et registreret varemærkes erhver- velse og bevarelse i princippet underkastes de samme betingelser i samtlige medlemsstater. Med henblik herpå bør der udarbejdes en liste med eksempler på tegn, der kan tænkes at udgøre et varemærke, hvis de kan anvendes til at adskille en virksomheds varer eller tjene- steydelser fra andre virksomheders. Registreringshin- dringer eller ugyldighedsgrunde for så vidt angår selve varemærket, fæeks. at det mangler det fornødne