20.5.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 124/21 DIREKTIVER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/39/EF af 6. maj 2009 om fødevarer bestemt til særlig ernæring (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om levnedsmidler bestemt til særlig ernæring (?) er flere gange blevet ændret væsentligt (). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af hensyn til klar- heden omarbejdes. (2) — Forskellene mellem de nationale lovgivninger vedrørende fødevarer bestemt til særlig ernæring hæmmer varernes frie bevægelighed og kan skabe ulige konkurrencevilkår (7) og således direkte indvirke på det indre markeds funk- tion. (3) — Den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv- ning forudsætter, at der bliver udarbejdet en fælles defini- tion, fastlagt foranstaltninger til beskyttelse af forbru- (1) EUT C 211 af 19.8.2008, s. 44. () Europa-Parlamentets udtalelse af 23.9.2008 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 30.3.2009. ) EFT L 186 af 30.6.1989, s. 27. (?) Jf. bilag II, del A. gerne mod vildledende oplysninger om varernes art samt fastsat regler for mærkning af de pågældende varer. De varer, som dette direktiv tager sigte på, er fødevarer, der må sammensættes og tilvirkes specielt for at opfylde de særlige ernæringsmæssige behov hos de personer, som de hovedsagelig er tiltænkt. Det kan derfor blive nødven- digt at fastsætte undtagelser fra de almindelige eller særlige bestemmelser, som gælder for fødevarer med henblik på at nå dette specifikke ernæringsmæssige mål. Selv om en effektiv kontrol med fødevarer bestemt til særlig ernæring, for hvilke der er vedtaget specifikke bestemmelser, kan ske på grundlag af de generelle regler for kontrollen med alle fødevarer, er dette ikke altid tilfældet med fødevarer, for hvilke der ikke er fastsat sådanne specifikke bestemmelser. I sidstnævnte tilfælde er det med de midler, som sædvan- ligvis er til rådighed for kontroltjenesterne, under visse omstændigheder ikke muligt at efterprøve, om den pågældende fødevare faktisk besidder de særlige ernæ- ringsmæssige egenskaber, som tillægges det. Det er derfor påkrævet at fastsætte, at den ansvarlige for markedsføringen af denne fødevare om nødvendigt bistår kontroltjenesten i udøvelsen af dens virksomhed. De særbestemmelser, der skal gælde for visse grupper af fødevarer, bør vedtages ved særdirektiver. Der bør indføres en procedure, som gør det muligt midlertidigt at markedsføre fødevarer fremkommet ved teknologisk innovation, for at den industri, der er ophavsmand hertil, kan udnytte resultaterne af sit forsk- ningsarbejde, indtil det pågældende særdirektiv er blevet ændret. Af hensyn til beskyttelsen af forbrugernes sundhed må en markedsføringstilladelse dog først kunne gives efter høring af Den Europæiske Fødevaresik- kerhedsautoritet.