11. 1. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 8/17 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) RÅDET RÅDETS ANDET DIREKTIV af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (84/5/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla- mentet (?, under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger : Ved direktiv 72/166/EØF (?), ændret ved direktiv 72/ 430/EØF (?), har Rådet truffet bestemmelse om tilnær- melse af medlemsstaternes lovgivning om ansvars- forsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse ; i henhold til artikel 3 i direktiv 72/166/EØF skal medlemsstaterne træffe alle formålstjenlige foranstalt- ninger for at sikre, at erstatningsansvaret for motorkø- retøjer, der hjemmehørende i det pågældende land, er dækket af en forsikring; der træffes inden for rammerne af disse foranstaltninger bestemmelse om, hvilke skader der dækkes, samt om forsikringens nærmere vilkår ; der hersker dog stadig betydelige forskelle mellem medlemsstaternes lovgivninger med hensyn til () EFT nr. C 214 af 21. 8. 1980, s. 9 og EFT nr. C 78 af 30. 3. 1982, s. 17. (?) EFT nr. C 287 af 9. 11. 1981, s. 44. () EFT nr. C 138 af 9. 6. 1981, s. 15. (?) EFT nr. L 103 af 2. 5. 1972, s. 2. () EFT nr. L 291 af 28. 12. 1972, s. 162. omfanget af den lovpligtige forsikring ; disse forskelle har direkte indvirkning på fællesmarkedets oprettelse og funktion ; det er navnlig berettiget at udstrække den lovpligtige forsikring til også at omfatte ansvar, der pådrages for tingsskade ; de beløb, op til hvilke den lovpligtige forsikring dækker, skal under alle omstændigheder være af en sådan størrelse, at der sikres skadelidte tilstrækkelig erstatning, uanset i hvilken medlemsstat skaden indtræder ; det er nødvendigt at indføre bestemmelse om, at et organ skal garantere, at skadelidte opnår erstatning, dersom det køretøj, som har forårsaget uheldet, er uforsikret eller ukendt ; uden at ændre de i medlems- staterne gældende bestemmelser med hensyn til om dette organs intervention skal tillægges subsidiær karakter eller ej samt reglerne om indtræden i skade- lidtes rettigheder er det vigtigt, at skadelidte i et sådant uheld kan rette direkte henvendelse til dette organ som første kontaktled ; medlemsstaterne bør imidlertid have mulighed for i begrænset omfang at udelukke intervention fra organet, og i tilfælde af tingsskader forvoldt af et ukendt køretøj bør de under hensyn til den bestående risiko for svig kunne bestemme, at erstatningen for sådanne skader kan begrænse eller udelukkes ; af hensyn til skadelidtes interesser bør virkningerne af en klausul om ansvarsfraskrivelse begrænses til forholdet mellem forsikringsselskabet og den for