12.3.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 67/5 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 189/2009 af 9. marts 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1425/2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Thailand og om afslutning af proceduren vedrørende importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Malaysia RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/1996 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (!) (»grundforordningen«), under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1425/2006 ), særlig artikel 2, under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og ud fra følgende betragtninger: () 0 E E A. TIDLIGERE PROCEDURE Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 1425/2006 en endelig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af visse sække og poser af plast henhørende under KN-kode ex 3923 21 00 (TARIC-kode 3923 21 00 20), ex 3923 29 10 (TARIC-kode — 3923 2910 20) — og ex 3923 29 90 (TARIC-kode 3923 29 90 20) med oprin- delse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) og Thailand. I betragtning af det store antal samarbejdende eksporte- rende producenter i den undersøgelse, der lå til grund for indførelsen af antidumpingtolden (herefter benævnt »den oprindelige undersøgelse«), blev der udtaget en stik- prøve af kinesiske og thailandske eksporterende produ- center, og der blev fastsat individuelle toldsatser på mellem 4,8 % og 14,3% for de virksomheder, som indgik i stikprøverne, mens andre samarbejdende virk- somheder, som ikke indgik i stikprøven, blev pålagt en toldsats på 8,4 % for Kina og 7,9 % for Thailand. Der blev fastsat en toldsats på 28,8 % for Kina og 14,3 % for Thailand for virksomheder, der enten ikke gav sig til kende, eller som ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Det er fastsat i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1425/2006, at hvis en ny eksporterende producent i Kina eller Thai- land over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at: — den pågældende virksomhed ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, i nævnte forordning omhandlede L 56 af 6.3.1996, s. 1. UT L 270 af 29.9.2006, s. 4. varer til Fællesskabet i undersøgelsesperioden (1. april 2004 til 31. marts 2005) (herefter benævnt »undersøgelsesperioden«) (det første krite- rium), — producenten ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Kina eller Thailand, som er genstand for de ved nævnte forordning indførte antidumpingforanstalt- ninger (det andet kriterium), og — virksomheden faktisk har eksporteret de pågældende varer til Fællesskabet efter den undersøgelsesperiode, der ligger til grund for foranstaltningerne, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Fællesskabet (det tredje kriterium), kan artikel 1 i nævnte forordning ændres ved at tildele den nye eksporterende producent den toldsats, der gælder for de samarbejdende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, dvs. 8,4 % for kinesiske virksom- heder og 7,9 % for thailandske virksomheder. B. ANMODNINGER OM STATUS SOM NY EKSPORTE- RENDE PRODUCENT Syv virksomheder (fem kinesiske og to thailandske) har ansøgt om indrømmelse af samme behandling som de samarbejdende virksomheder i den oprindelige undersø- gelse, der ikke var omfattet af stikprøven (herefter benævnt »behandling som ny eksporterende producent«). Der blev foretaget en undersøgelse med henblik på at fastslå, om de syv ansøgere opfylder kriterierne for at blive indrømmet behandling som nye eksporterende producenter, jf. artikel 2 i forordning (EF) nr. 1425/2006. Der blev udsendt et ansøgningsskema til alle syv ansøg- ere, som desuden blev anmodet om at fremlægge doku- mentation for, at de opfylder ovennævnte tre kriterier. To kinesiske virksomheder, der anmodede om behand- ling som ny eksporterende producent, fremlagde ikke de nødvendige oplysninger. Det var derfor ikke muligt at kontrollere, om disse virksomheder opfyldte kriterierne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1425/2006, og deres anmodninger måtte afvises.