366 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 149/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.7.71 RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RÅD HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro- pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artiklerne 2, 7 og 51, under henvisning til de forslag, der er udarbejdet af Kom- missionen efter høring af Den administrative Kommission for vandrende arbejdstageres sociale sikring!), under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parla- ment?), under henvisning til udtalelser fra Det økonomiske og sociale Udvalg?), og ud fra følgende betragtninger: De siden 1959 indvundne praktiske erfaringer ved anven- delsen af Rådets forordning nr. 3 om vandrende arbejds- tageres sociale sikring?) samt de i den forløbne tid fore- tagne ændringer i de enkelte medlemsstaters lovgivning har i stigende grad vist, at der er behov for en almindelig revision af nævnte forordning; de bestående koordinationsregler kan som helhed udvides, forbedres og samtidig til en vis grad forenkles under hensyntagen til de betydelige forskelle, der stadig består mellem de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring; det er i den anledning hensigtsmæssigt at samle alle de grundlæggende regler, som med henblik på gennemførelse af traktatens artikel 51 er vedtaget til fordel for arbejds- tagere, herunder grænsearbejdere, sæsonarbejdere og sø- folk i én retsakt; som følge af de betydelige forskelle, der består mellem de enkelte medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes af lovgivningen i disse stater, må )) EFT nr. 194 af 28. 10. 1966, s. 3333/66, og EFT nr. C 95 af 21. 9. 1968, s. 18. - ?) EFT nr. C 10 af 14. 2. 1968, s. 30, og EFT nr. C 135 af 14,12. 1968, s. 4. 3) EFT nr. 64 af 5.4. 1967, s. 1009/67, og EFT nr. C 21 af 20. 2. 1969, s. 18. 4) EFT nr: 30 af 16. 12. 1958, s. 561/68. det foretrækkes at lægge det princip til grund, at forord- ningen finder anvendelse på samtlige statsborgere i med- lemsstaterne, der er forsikret under de sociale sikrings- ordninger for arbejdstagere; | reglerne om koordination af de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring indgår som et led i den frie bevægelighed for arbejdstagere, der er statsborgere i med- lemsstaterne, og skal således bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandard og beskæftigelsesvilkår; reg- lerne skal sikre, at der inden for Fællesskabet gives samt- lige statsborgere i medlemsstaterne ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning, og at arbejdstagerne og deres ydelsesberettigede pårørende opnår ret til sociale sikringsydelser, uanset deres arbejds- eller bopælssted ; disse mål skal især nås ved sammenlægning af alle perioder der efter de enkelte medlemsstaters lovgivning danner grundlag for erhvervelse og bevarelse af ret til ydelser og for ydelsernes beregning, samt ved udredelse af ydelser til de forskellige kategorier af personer, der omfattes af forordningen, uanset hvor de pågældende er bosat inden for Fællesskabet; de koordinationsregler, der er fastsat med henblik på gennemførelse af traktatens artikel 51, skal gøre det muligt for arbejdstagere, der flytter inden for Fællesskabet, at bevare de rettigheder og fordele, de har erhvervet, uden at reglerne fører til uberettigede dobbeltydelser ; for så vidt angår ydelser ved invaliditet, alderdom og dødsfald (pensioner), skal de pågældende kunne gøre krav på samtlige ydelser, de har erhvervet ret til i de enkelte medlemsstater; for at undgå at der, navnlig som følge af sammenfald af forsikringsperioder og dermed ligestillede perioder, uberettiget opnås dobbeltydelser, er det dog nød- vendigt som maksimum at fastsætte det højeste ydelses- beløb, som en af de nævnte stater ville være forpligtet til at udbetale, såfremt arbejdstageren havde tilbagelagt sin samlede beskæftigelsestid dér; for at skabe bedre betingelser for arbejdskraftens bevæ- gelighed er det nødvendigt for fremtiden at tilvejebringe større koordination af samtlige medlemsstaters ordninger vedrørende arbejdsløshedsforsikring og arbejdsløsheds- hedsunderstøttelse; med henblik på at gøre det Jettere at at søge beskæftigelse i de enkelte medlemsstater bør der