Nr. L 131/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 97 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 908/97 af 20. maj 1997 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 830/92 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse garner (korte kemofibre) med oprindelse i Taiwan, Indonesien, Indien, Folkerepublikken Kina og Tyrkiet og om endelig opkrævning af den foreløbige told RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (!), særlig artikel 11, stk. 4, under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og ud fra følgende betragtninger: (1) A. TIDLIGERE PROCEDURE Rådet indførte ved forordning (EØF) nr. 830/92 (?) bla. en endelig antidumpingtold på 10,1 % på importen af enkelttrådet og flertrådet eller kabel- slået garn med indhold af korte polyesterfibre på 85 vægtprocent og derover, ikke i detailsalgs- oplægninger, og andet garn af korte polyesterfibre, blandet hovedsagelig eller udelukkende med korte, regenererede fibre eller med bomuld, ikke i detail- salgsoplægninger (i det følgende benævnt »den pågældende vare« eller »garn«), som i øjeblikket tariferes under KN-kode 5509 21 10, 5509 21 90, 5509 22 10, 5509 22 90, 5509 51 00 og 5509 53 00, med oprindelse i Tyrkiet, bortset fra importen af varer fra to tyrkiske eksportører, som specielt er nævnt, og som er omfattet af en lavere toldsats, samt en endelig antidumpingtold på 11,9 % på importen af den pågældende vare med oprindelse i Indonesien, bortset fra importen af varer fra en indonesisk eksportør, som specielt er nævnt, og som ikke er omfattet af nogen told. Rådet ændrede ved forordning (EF) nr. 1168/95 () ovennævnte forordning (EØF) nr. 830/92 og fritog yderligere syv indonesiske eksportører for antidum- pingtold. (') EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (EFT nr. L 317 af 6. 12. 1996, s. ] ( EFT nr. L 88 af 3. 4. 1992, s. 1. () EFT nr. L 118 af 25. 5. 1995, s. 1. 3 (4 B. NUVÆRENDE PROCEDURE Kommissionen modtog i oktober 1995 fra den tyrkiske producent Kipas AS (i det følgende benævnt »Kipas«) en anmodning om en fornyet undersøgelse af de gældende foranstaltninger, dvs. en anmodning om indledning af en fornyet under- søgelse (»ny eksportør«) af forordning (EØF) nr. 830/92 i henhold til artikel 11, stk. 4, i forord- ning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«). Kipas hævdede, at selskabet ikke var forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Tyrkiet, som er omfattet af gældende antidumpingforanstalt- ninger med hensyn til den pågældende vare. Endvidere hævdede selskabet, at det ikke eksporte- rede den pågældende vare i den undersøgelsespe- riode, der var lagt til grund for de gældende foran- staltninger med hensyn til fastsættelsen af dum- pingens omfang, dvs. perioden fra 1. januar til 31. december 1989 (i det følgende benævnt »den oprin- delige undersøgelsesperiode«). Endelig hævdede Kipas også, at selskabet faktisk havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet, og at det havde indgået uopsigelige kontraktlige forpligtelser til at eksportere betydelige mængder garn til Fællesskabet. I juni 1996 indgav en indonesisk producent PT World Yamatex Spinning Mills, Indonesien, (i det følgende benævnt »Yamatex«) en anmodning om indledning af en fornyet undersøgelse (»ny eksportør«) af forordning (EØF) nr. 830/92. Yamatex hævdede, at selskabet hverken havde bånd eller forbindelser til nogen af de indonesiske eksportører eller producenter, der var omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger med hensyn til den pågældende vare, at det ikke havde ekspor- teret den pågældende vare i den oprindelige under- søgelsesperiode, og at det havde indgået uopsigelige kontraktmæssige forpligtelser til at eksportere bety- delige mængder gamn til Fællesskabet. Efter at have kontrolleret de bevisligheder, som Kipas og Yamatex forelagde, og som i begge tilfælde blev anset for at være tilstrækkelige til at begrunde indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen, efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg og