29.9.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 256/31 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 906/2009 af 28. september 2009 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 246/2009 af 26. februar 2009 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) (1), særlig artikel 1, efter offentliggørelse af udkast til denne forordning (?), efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopol- spørgsmål, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Forordning (EF) nr. 246/2009 giver Kommissionen befø- jelse til ved en forordning at anvende traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis mellem rederier (konsortier) angående fælles drift af linjeskibsfart, som, i kraft af det samarbejde de afføder mellem de deltagende rederier, kan begrænse konkurrencen inden for fælles- markedet og påvirke samhandelen mellem medlemssta- terne, og som derfor kan falde ind under forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1. (2) > Kommissionen bragte sin beføjelse i anvendelse, da den vedtog Kommissionens forordning (EF) nr. 823/2000 af 19. april 2000 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) ?). 6) Den forordning udløber den 25. april 2010. På grundlag UT L 79 af 25.3.2009, s. 1. UT C 266 af 21.10.2008, s. 1. E () E EFT L 100 af 20.4.2000, s. 24. af Kommissionens hidtidige erfaringer må det konklu- deres, at en gruppefritagelse for konsortier fortsat er berettiget. Det er imidlertid nødvendigt at foretage visse ændringer for at fjerne henvisninger til Rådets forordning (EØF) nr. 4056/86 af 22. december 1986 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport (+), der gav linjerederier mulighed for at fastsætte priser og kapacitet, men som nu er ophævet. Det er også nødvendigt med ændringer, der kan sikre en bedre sammenhæng med andre gældende gruppefritagelsesforordninger for horisontalt samarbejde under hensyntagen til den nuværende markedspraksis inden for linjeskibsfart. Der findes mange forskellige typer konsortieaftaler, lige fra stærkt integrerede aftaler, hvor konsortiemedlem- merne har måttet foretage meget betydelige investeringer, f.eks. i form af køb eller befragtning af skibe specielt med henblik på etablering af konsortiet og fælles driftscentre, og til fleksible slotudvekslingsaftaler. Ved anvendelsen af denne forordning bør der ved en konsortieaftale forstås en eller en række særskilte, men indbyrdes forbundne aftaler, der regulerer parternes drift af fælles farter. Afta- lernes retlige form er af mindre betydning end det under- liggende økonomiske forhold, at parterne udbyder en ydelse i fællesskab. Gruppefritagelsen bør begrænses til kun at gælde for aftaler, der med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3. Der er imidlertid ingen fast formodning for, at konsortier, der ikke er omfattet af denne forordning, altid falder ind under traktatens artikel 81, stk. 1, eller i så fald ikke opfylder betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3. Ved vurderingen af, om deres egen aftale er forenelig med traktatens artikel 81, kan konsortieparter tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende på markeder med små fragtmængder eller til situationer, hvor overskridelsen af markedsandelstærsklen skyldes, at et lille rederi uden større ressourcer deltager i konsortiet men hvor tilstedeværelsen i konsortiet kun resulterer i en ubetydelig forøgelse af den samlede markedsandel. Konsortier som defineret i nærværende forordning bidrager generelt til at øge produktiviteten og forbedre servicekvaliteten inden for linjeskibsfart, fordi de fremmer en rationalisering af de deltagende rederiers virksomhed () EFT L 378 af 31.12.1986, s. 4.