L 168/24 Den Europæiske Unions Tidende 30.6.2009 DIREKTIVER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION (4) — Da dette direktiv indeholder minimumsstandarder, bør HAR — det stå medlemsstaterne frit for at vedtage eller opret- under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, stk. 1, nr. 3, litra b), under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (?), efter proceduren i traktatens artikel 251 (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Det Europæiske Råd nåede på sit møde den 14. og 15. december 2006 til enighed om, at samarbejdet mellem medlemsstaterne om bekæmpelse af ulovlig indvandring bør styrkes, og specielt om, at foranstalt- ninger til bekæmpelse af ulovlig beskæftigelse bør inten- (6) siveres i medlemsstaterne og på EU-plan. (2) — En vigtig pull-faktor for ulovlig indvandring til EU er muligheden for at få arbejde i FEU uden at have den nødvendige retlige status. Indsatsen mod ulovlig indvan- dring og ulovligt ophold bør derfor omfatte foranstalt- : virker d (7) ninger, som modvirker denne pull-faktor. (3) — Det vigtigste element i disse foranstaltninger bør være et generelt forbud mod at beskæftige tredjelandsstatsbor- gere, som ikke har ret til at opholde sig i EU, ledsaget af sanktioner over for arbejdsgivere, der overtræder forbuddet. ()) EUT C 204 af 9.8.2008, s. 70. (?) EUT C 257 af 9.10.2008, s. 20. () Europa-Parlamentets udtalelse af 4.2.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 25.5.2009. holde strengere sanktioner og foranstaltninger og at pålægge arbejdsgivere strengere forpligtelser. Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på tredjelands- statsborgere, der har lovligt ophold i en medlemsstat, uanset om de har tilladelse til at arbejde på dens område. Dette direktiv bør heller ikke finde anvendelse på personer, der har ret til fri bevægelighed i henhold til fællesskabsretten, som defineret i artikel 2, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) mnr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fælles- skabskodeks for personers grænsepassage (Schengen- grænsekodeks) (). Endvidere bør dette direktiv ikke finde anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der befinder sig i en situation, som er omfattet af fællesskabsretten, såsom dem, der er lovligt beskæftiget i én medlemsstat, og som er udstationeret af en tjenesteleverandør i en anden medlemsstat i forbindelse med levering af tjeneste- ydelser. Dette direktiv bør ikke berøre national ret om forbud mod beskæftigelse af tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold, som arbejder i strid med deres opholds- status. Visse begreber bør defineres specifikt med henblik på anvendelsen af dette direktiv, og disse definitioner bør kun anvendes i forbindelse med dette direktiv. Definitionen af beskæftigelse bør omfatte de konstitue- rende elementer, nemlig aktiviteter, der er eller burde være lønnede, og som udføres for arbejdsgiveren eller under dennes ledelse og/eller opsyn uanset retsforholdet. Definitionen af arbejdsgiver kan omfatte en sammenslut- ning af personer, der kan indgå retshandler uden at have status af juridisk person. (?) EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1.