29.10.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 282/7 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1020/2009 af 28. oktober 2009 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2003/2003 om gødninger med henblik på tilpasning af bilag I, III, IV og V til den tekniske udvikling (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2003/2003 af 13. oktober 2003 om gødninger (]), særlig artikel 31, stk. 1 og 3, og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 2003/2003 må en gødning, der tilhører en af typerne i forordningens bilag 1, og som opfylder forordningens bestemmelser, betegnes »EF-gødning«. Delvist oplukket råphosphat er en gødning indeholdende hovednæringsstoffer og anført i bilag I til forordning (EF) nr. 2003/2003. I henhold til artikel 16 i nævnte forord- ning må der tilsættes sekundærnæringsstoffer til alle typer gødninger indeholdende hovednæringsstoffer. Det fastsatte minimumsindhold af phosphorpentaoxid for den eksisterende type gødning med delvist oplukket råphosphat er imidlertid for højt til, at der kan tilsættes sekundærnæringsstoffer. Der bør derfor indføres en ny gødningstype, så det bliver muligt at markedsføre blan- dinger af delvist oplukket råphosphat og det sekundære næringsstof magnesium som »EF-gødning«. Magnesiumsulfat eller  magnesiumoxid tilsættes  til formalet råphosphat for at kunne afhjælpe manglen på phosphat og magnesium i visse landbrugsjorder. Delvis oplukning gør, at phosphat og magnesium hurtigt kan optages af afgrøderne over en kort periode, mens de ikkeoplukkede bestanddele giver en langsommere og længerevarende forsyning med phosphat og magnesium. Både phosphat og magnesium bør være til stede i samme gødningstype af hensyn til landbrugerne. Magnesiumsulfat er en gødning indeholdende sekundær- næringsstoffer og anført i bilag I til forordning (EF) nr. 2003/2003. I henhold til artikel 20 i nævnte forordning må der tilsættes mikronæringsstoffer til alle typer gødninger indeholdende sekundærnæringsstoffer. Det ()) EUT L 304 af 21.11.2003, s. 1. fastsatte minimumsindhold af svovltrioxid og meagne- siumtrioxid i den eksisterende type gødning med magne- siumsulfat er imidlertid for højt til, at der kan tilsættes mikronæringsstoffer. På grund af den voksende interesse for afbalanceret gødskning anvendes mikronæringsstoffer i stigende grad. En blanding af magnesiumsulfat og mikronæringsstoffer vil gøre det lettere for landbrugerne at anvende mikronæringsstoffer. Gødningstypen magne- siumsulfat bør derfor ændres, så det bliver muligt at markedsføre blandinger af magnesiumsulfat og mikronæ- ringsstoffer som »EF-gødning«. Bilag III til forordning (EF) nr. 2003/2003 indeholder tekniske forskrifter for ammoniumnitratgødning med højt kvælstofindhold. Det bør præciseres, at analyseme- toderne kan anvendes for de forskellige former for ammoniumnitratgødninger (prillede eller granulerede gødninger). I de nævnte beskrivelser af analysemetoder anvendes der desuden forældede enheder for tryk i stedet for de gældende Sl-enheder. I henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2003/2003 skal kontrol af EF-gødninger, der hører til de gødningstyper, der er anført i bilag I til forordningen, foretages efter de metoder, der er beskrevet i bilag III og IV til forordningen. Da disse metoder ikke er internatio- nalt anerkendt, fik Den Europæiske Standardiseringsorga- nisation (CEN) mandat til at udarbejde tilsvarende EN- standarder til erstatning for de eksisterende metoder. Som et delvist resultat af CEN-mandat M/335 om moder- nisering af analysemetoder for gødninger og jordbrugs- kalk er der blevet udarbejdet 20 EN-standarder, og disse bør indsættes i bilag IV til forordning (EF) nr. 2003/2003. Nogle af disse standarder bør erstatte eksi- sterende analysemetoder, mens andre er nye. Validerede metoder, der offentliggøres som EN-stan- darder, indbefatter sædvanligvis en ringtest med henblik på at bestemme analysemetodernes reproducerbarhed mellem forskellige laboratorier. En foreløbig evaluering af de metoder, der skulle indgå i mandatet, viste, at nogle af metoderne ikke bruges ret meget. I de tilfælde fandtes det tilstrækkeligt med en ændring af teksten og unødvendigt med en ringtest. Der bør derfor sondres mellem validerede EN-standarder og ikkevaliderede metoder, således at det fremgår, hvilke EN-standarder der er blevet underkastet en sammenlignende test på flere laboratorier, således at de ansvarlige får korrekt information om EN-standardernes statistiske pålidelighed.