14.10.2009 Den Europæiske Unions Tidende L 269/9 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 953/2009 af 13. oktober 2009 om stoffer, der i specielt ernæringsmæssigt øjemed kan anvendes i fødevarer til særlig ernæring (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets direktiv 2009/39/EF af 6. maj 2009 om fødevarer bestemt til særlig ernæring (!), særlig artikel 4, stk. 3, efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og ud fra følgende betragtninger: En række næringsstoffer, f.eks. vitaminer, mineraler, aminosyrer og andre, kan anvendes i fødevarer til særlig ernæring for at sikre, at de særlige ernæringsmæs- sige krav hos de mennesker, for hvem disse fødevarer er beregnet, opfyldes og/eller for at opfylde retlige krav fastsat i særdirektiver, som er vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 2009/39/EF. Listen over sådanne stoffer blev fastsat ved Kommissionens direktiv 2001/15/EF af 15. februar 2001 om stoffer, der i specielt ernæringsmæssigt øjemed kan anvendes i levnedsmidler til særlig ernæring (?), og Den Europæiske Fødevaresik- kerhedsautoritet har efter anmodning fra interesserede parter evalueret nye stoffer, og listen bør derfor suppleres og ajourføres. Der bør endvidere indføres specifikationer for visse vitaminer og mineraler med henblik på identi- fikation. Det er hverken muligt i denne forordning at definere næringsstoffer som en særlig gruppe eller på dette tids- punkt at udarbejde en udtømmende liste over alle de kategorier af næringsstoffer, der kan anvendes i fødevarer til særlig ernæring. Udvalget af fødevarer til særlig ernæring er bredt og forskelligartet, og de teknologiske processer, der anvendes til fremstilling heraf, er varierede. Der bør derfor for de kategorier af næringsstoffer, der er opført i denne forord- ning, foreligge så stort et udvalg som muligt af stoffer, som kan anvendes med sikkerhed til fremstilling af føde- varer til særlig ernæring. (1) EUT L 124 af 20.5.2009, s. 21. (?) EFT L 52 af 22.2.2001, s. 19. () Valget af stoffer bør hovedsagelig bygge på, hvorvidt de er sikre, dernæst på, hvorvidt de kan optages af menne- skets organisme, samt på deres organoleptiske og tekno- logiske egenskaber. Medmindre andet er fastsat i bestem- melser, der gælder for særlige fødevarekategorier, betyder optagelse på listen over stoffer, der kan anvendes til fremstilling af fødevarer til særlig ernæring, ikke, at det er nødvendigt eller ønskeligt at tilsætte disse stoffer til fødevarerne. I de tilfælde, hvor det er fundet nødvendigt at tilsætte et næringsstof, er dette blevet fastsat i særlige bestemmelser i de relevante særdirektiver sammen med de eventuelt relevante mængdekrav. Hvis der ikke findes særlige bestemmelser, eller der er tale om fødevarer til særlig ernæring, som ikke er omfattet af særdirektiver, bør næringsstoffer anvendes til fremstilling af produkter, der er i overensstemmelse med definitionen af sådanne produkter, og til at opfylde de særlige ernæ- ringsmæssige krav hos de mennesker, for hvem disse fødevarer er beregnet. De pågældende produkter skal samtidig være sikre, når de anvendes ifølge producentens anvisninger. Bestemmelserne vedrørende listen over næringsstoffer, der kan anvendes til fremstilling af modermælkserstat- ninger og tilskudsblandinger samt forarbejdede fødevarer baseret på cerealier og babymad til spædbørn og småbørn, er fastlagt i Kommissionens — direktiv 2006/141/EF af 22. december 2006 om modermælkser- statninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn og om ændring af direktiv 1999/21/02 (?) og i Kommissionens direktiv 2006/125/EF af 5. december 2006 om forarbejdede levnedsmidler baseret på cerealier og babymad til spædbørn og småbørn (). Det er derfor ikke nødvendigt at gentage disse bestemmelser i denne forordning. Der kan også tilsættes en række næringsstoffer med teknologiske formål som tilsætningsstoffer, farvestoffer eller aromaer eller med andre lignende formål, herunder godkendte ønologiske fremgangsmåder og processer i henhold til relevant fællesskabslovgivning. Der vedtages i den forbindelse specifikationer for dem på fællesskabs- plan. Disse specifikationer bør gælde for stofferne uafhængigt af formålet med deres anvendelse i fødevarer. () EUT L 401 af 30.12.2006, s. 1. () EUT L 339 af 6.12.2006, s. 16.