L 316/6 Den Europæiske Unions Tidende 4.12.2007 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1418/2007 af 29. november 2007 om eksport til nyttiggørelse af visse typer affald, der er opført i bilag III eller IIIA til Europa- Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006, til visse lande, der ikke er omfattet af OECD- beslutningen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (), særlig artikel 37, stk. 2, tredje afsnit, efter høring af de berørte lande, og ud fra følgende betragtninger: I overensstemmelse med artikel 37, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1013/2006 har Kommissionen sendt en skriftlig anmodning til hvert land, der ikke er omfattet af OECD- Rådets beslutning C(2001)107/final om revision af beslutning C(92)39/final om kontrol med grænseover- skridende overførsel af affald bestemt til nyttiggørelse, med henblik på at indhente skriftligt samtykke til, at affald, der er opført i bilag III eller IIa til denne forord- ning, og for hvilket det gælder, at eksport heraf ikke er forbudt i henhold til artikel 36, kan eksporteres fra Fællesskabet til nyttiggørelse i det pågældende land, og udbedt sig en angivelse af, hvilke kontrolprocedurer der i givet fald vil blive anvendt i bestemmelseslandet. I disse forespørgsler blev hvert land bedt om at tilkende- give, om det havde valgt at vedtage et forbud eller en procedure med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke, eller ikke at udøve nogen kontrol med dette affald. I henhold til artikel 37, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1013/2006 skulle Kommissionen inden forord- ningens ikrafttrædelsesdato vedtage en forordning, der tog behørigt hensyn til alle besvarelser. Kommissionen ()) EUT L 190 af 12.7.2006, s. 1. vedtog således forordning (EF) nr. 801/2007 (?). Yderli- gere besvarelser og redegørelser, som er modtaget efter denne dato, giver imidlertid en bedre forståelse for, hvor- ledes der bør tages hensyn til bestemmelseslandenes besvarelser. Kommissionen har nu modtaget svar på sine skriftlige forespørgsler fra Algeriet, Andorra, Argentina, Bangla- desh, Belarus, Benin, Botswana, Brasilien, Chile, Costa Rica, Cote d'Ivoire, Cuba, Egypten, Filippinerne, Georgien, Guyana, Hongkong (Kina), Indien, Indonesien, Israel, Kenya, Kina, Kinesisk Taipei, Kirgisistan, Kroatien, Libanon, Liechtenstein, Macao (Kina), Malawi, Malaysia, Mali, Marokko, Moldova, Oman, Pakistan, Paraguay, Peru, Rusland, Seychellerne, Sri Lanka, Sydafrika, Thai- land, Tunesien og Vietnam. Visse lande har ikke skriftligt bekræftet, at affaldet kan eksporteres til dem fra Fællesskabet med henblik på nyttiggørelse. Derfor betragtes disse lande i overensstem- melse med artikel 37, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1013/2006 som havende valgt en procedure med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke. Visse lande har i deres besvarelse givet udtryk for, at de har til hensigt at følge kontrolprocedurer i henhold til national lovgivning, der ikke er de samme som dem, der er fastsat i artikel 37, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1013/2006. I henhold til artikel 37, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1013/2006 bør artikel 18 i denne forordning desuden finde anvendelse mutatis mutandis på sådanne overførsler, medmindre affald er underlagt proceduren med forudgående anmeldelse og samtykke. Forordning (EF) nr. 801/2007 bør ændres i overensstem- melse hermed. Af hensyn til klarheden er det på grund af antallet af nødvendige ændringer hensigtsmæssigt at ophæve denne forordning og erstatte den med nærvæ- rende forordning. Affald, der i forordning (EF) nr. 801/2007 er klassificeret som affald, der ikke er under- lagt kontrol i bestemmelseslandet, men som i nærværede forordning er klassificeret som affald, der kræver forud- gående anmeldelse og samtykke, bør imidlertid fortsat være klassificeret som affald, der ikke er underlagt kontrol i bestemmelseslandet i en overgangsperiode på 60 dage efter forordningens ikrafttrædelsesdato — (?) EUT L 179 af 7.7.2007, s. 6.